﻿47 



Hvad Spidsen af Vækstkeglen angaar, da sér man den forst 

 næsten forsvindende mellem Ægene, men senere udvikler den 

 sig raskere, og fra den udgaa de Hætter („les chapeaux de tissu 

 conducteur* Baillon), som i forskellig Form og Udvikling rage 

 frem over Kimmunden (se Tab. II, Fig. 47). 



Paa de fleste Arters Hunblomster danner der sig under 

 Frugtknuden en ringformet Valk, der som ovenfor omtalt (S. 5) 

 hos visse Arter kan naa en betydelig Storrelse og blive bæger- 

 lignende. Hvorledes dens Udvikling her forholder sig, véd jeg 

 ikke, da ingen af de af mig undersogte Arter havde den saa 

 stor; hos alle de undersogte sés det forste Spor til den derimod 

 bestemt længe efter, at Ægene ere vidt udviklede og Frugt- 



Baillons (Étude, S. 55) og Payers (S. 524) Angivelser 

 ere i saa Henseende nojagtige. 



Endnu ere Frugtbladenes Sti lli n gs fo r h o I d at omtale. 

 Indbyrdes have de Divergensvinkler paa 120°. Med Hen- 

 syn til deres Stilling til de foregaaende Kopdækblade har 

 Baillon begaaet en ubegribelig Fejl, som et Blik med uvæbnet 

 Oje paa en Kop vilde kunne rettet, og som unge Tilstande vise 

 paa det Bestemteste. Han angiver nemlig (se hans Grundplan, 

 PI. I, Fig. 34 samt Fig. 5, og Teksten S. 54 og 282*)), at det 

 ene Frugtblad ligger i Koppens Midtlinie og vender indad mod 

 Moderaksen, mod hans 2det „Bægerblad". Dette er aldeles 

 urigtigt; thi det Frugtblad, som ligger i Midtlinien, vender fremad 

 og ikke bagud; det kommer derved til at ligge omtrent ud 

 for Mellemrummet mellem 2det og 5te Kopdækblad, der hvor 

 Kirtlen paa Grenkopperne mangler, netop det Mellemrum, i 

 hvilket Hunblomsten senere under Blomstringen bojer sig ned. 

 Det er om dette Frugtblad, at Ro ep er siger, at dets Æg ofte 

 aborterer. Disse Stillingsforhold have Ro ep er og Wydler for- 

 længst angivet, og den Sidstes Grundplan af Vortemælks-Koppen 



