﻿50 



af ubestemt Form og Antal, mellem' Sviklerne. De staa ofte to 

 Side om Side, saa at man kan tillægge hver Svikkel én (se t. Ex. 

 Fig. 78, de midterste, Fig. 77, de til hojre); men om det end 

 en Gang imellem er tydeligt, at der staar et Kopskæl ved Grunden 

 af én bestemt Hanblomst, er det dog langtfra altid muligt at paa- 

 vise dette. De ere desuden snart flere, snart færre end Hanblom- 

 sterne, saaledes som Baillon ogsaa omtaler det (1. c. S. 50)*). 



Jeg har i det Foregaaende givet en detailleret Fremstilling 

 af mine Undersogelser over Udviklingen af Vortemælkskoppen som 

 Helhed og af dens enkelte Dele. Jeg har sammenlignet dem 

 med de to franske Organogenisters Iagttagelser, de vigtigste og 

 fuldstændigste , der ere komne frem paa dette Omraade, og jeg 

 har paavist, i hvor mange og væsenlige Punkter jeg afviger fra 

 dem; jeg kan ikke overalt tilkende dem Karakter af Noj 

 og Omhyggelighed. Tværtimod maa jeg udtale, at de paa flere 

 Steder tydeligt bære Præget af at være paavirkede af „une idée 

 préconcue«. 



Foruden disse to Forfatteres Arbejder er der kun givet faa 

 Bidrag til Vortemælkskoppens Udviklingshistorie. Guillard har 

 leveret en Udviklingshistorie, som han omtaler en passant, og 

 som jeg skal berore længere nede, og Schleiden synes lige- 

 mere omfattende Udviklingshistorie giver derimod et Skrift af 

 Guilelmus Budde: „De Euphorbiæ Helioscopiæ L. 

 floris evolutione«, Bonnæ 1864, 

 et, saavidt jeg kan domme, aldeles værdilost Arbejde, der er ud- 

 givet som Doktordisputats under Schachts Auspicier. 



*) Det er vel nærmest Esula og lignende Arter, som Baillon omtaler 

 (Etude S. 50): .Dans certaines espéces, il est vrai, alors méme qu'elles 



