﻿55 



Man læse i Henseende hertil Hofmeisters „Handbuch der 

 physiologischen Botanik«, tste Bind, S. 4t52, § 10: „Entstehungs- 

 folge seitlicher Sprossungen« og S. 503: „Einreihung an inter- 

 calaren Vegetationspunkten unterhalb vorhandener Blatter gebil- 

 deter neuer Blatter in die vorhandene Stellung" (sid), og man 



end Blade, som staa lavere, at disse altsaa ligesom skydes ind 

 mellem de ældre; og dog vil Ingen falde paa, at benægte deres 

 ægte Bladnatur. Mærkeligt er det iovrigt, at en Del af disse 

 Exempler netop ere hentede fra selve Payer (hos hvem endnu 

 flere kunne findes), der imidlertid ikke synes selv at være bleven 

 ret opmærksom paa Betydningen af dette Forhold*) eller at 

 have erindret det, da han gjorde ovenstaaende Indvendinger. 



Hofmeister indskrænker denne Interkalering til alene at 



maa omfatte Knopper eller Sideakser paa en Stængel, viser en 

 ganske ny Iagttagelse af Rohrbach **) , den nemlig, at Blom- 

 sterne paa Kolben af Dunhammeren (Typha latifolia, T. angusti- 

 fotia og T. stenophylla) anlægges i to Retninger, nemlig indenfor 

 Hanblomsterstanden i akropetal, indenfor Hunblomsterstanden i 

 basipetal Folge; i begge Afdelinger skér det forste Anlæg ved 

 efter hverandre folgende ringformede Bælter af Vorter (Blomster), 

 der altsaa ere samtidige indenfor hver Ring. De lavest stillede 

 Hunblomster ere altsaa anlagte langt senere end de hojest stillede 

 og vilde derfor efter Payers og Baillons Begreber næppe 



Hofmeister kunde ogsaa have medtaget mange af de Ex- 



