﻿50 



anlægges regelmæssigt i akropetal Folge, snart „successivement 



undtaget, til rene Frugtbunds -Svulster, fordi de anlægges i 

 nedstigende Folge; enten gor man dem helt og boldent til Blad- 

 bindelse med Bladdannelser (som Caspary). 



Ihvorvel man paa den ene Side maa anse det for sikkert, 

 at de ægte Frugtbundsdannelser („Diskus-Dannelser") hore til de 

 senest dannede Dele i Blomsterne og navnlig opstaa efter de 

 hfijere stillede Bladorganer (se mangfoldige Udviklingshistorier i 

 Payers „Organogénie* og andetsteds), saa er det paa den anden 

 Side lige saa vist, at ogsaa ægte Bladorganer kunne skydes ind 

 mellem ældre. Det viser sig her, som mange andre Steder, 

 at Udviklingshistorien langtfra er i Stand til paa ethvert Punkt 

 at klare et Organs Natur eller oplyse os med Sikkerhed om en 

 Blomsts Bygningsplan, og Ba ilion s Ord: „ainsi Texamen or- 

 ganogénique se trouve ici, comme presque partout ailleurs, en 



ved „Pexamen organogénique" istedetfor ved „l'analogie". 



Men udtaler Udviklingshistorien sig nu end bestemt for, at 

 Koppen er Blomsterstand, saa viser den sig mere magteslos ved 

 de andre Sporgsmaal, som vi her rette til den, og vi maa vende 

 os til de andre Undersogelsesmethoder, baade for at faa fuld Be- 



med Hensyn til Forstaaelsen af Koppens særlige Dele. Af alle 

 disse bliver den komparative Undersogelse den vigtigste, 

 og den, som med Hensyn til sine Resultaters Sikkerhed staar 

 ved Siden af, i de fleste Tilfælde over Udviklingshistoriens. En 

 lavere Rang — eller næsten slet ingen — have de teratologiske 



