﻿63 



Hunblomstens Bæger er ubetydeligt. 



Den sidste og vigtigste Slægt, den der for Rob. Brown 



Blomsterstands-Natur, er Anthostema Ad. Jussieu 1824. 



i Fremstillingen af Bygningen vil jeg nærmest høide mig til 

 Baillon, fordi han har dette meget godt, og tillige for at faa 

 Overensstemmelsen med Vortemælken saa meget bestemtere slaaet 

 fast ved Benyttelse af Modstanderens egen Fremstilling. 



Hvad Jussieu (Tentamen S. 56) kalder „involucrum com- ■ 

 mune" påaviser Baillon at være de to Forblade paa Blomster- 

 grenen, og de „Kirtler", som de stotte, ere deres aborterede 

 Aksel-Knopper. Ovenfor Forbladene findes de fire til fem Dæk- 

 blade („involucrum profunde quadrilobura« Boissier i DC. Prodr.j, 

 der her næsten ere helt frie og ved deres Grund paa hver Side 



introflexis alternantibus* Boissier I. c). Stottede af disse Dæk- 

 blade finde vi dernæst Hanblomsterne, som ere „disposées en 

 cyroes«. Hver Hanblomst har laterale Dækblade — der ere 

 solidere i Bygning end hos Vortemælken, af Boissier kaldes 



fertile, et il en résulte que les petit es cymes que forment 



diverses fleurs dont l'évolution est centrifuge" (Baillon, Étude 

 S. 61 og PI. V, Fig. 1—7). Hver Hanblomst er dannet som 

 en Hanblomst hos Vortemælken med den ene Undtagelse, at den 

 ved den nederste Ende af den specielle Stovtraad, altsaa ovenfor 

 Leddet, har et meget tydeligt klokkedannet og fliget 



senere Udvikling skudt ud til den ydre Side, saa at Hanblomst- 



