﻿70 



2det Kopdækblad over det 1ste af de tegnede Stængelblade, som 

 er det 6te nedenfor staaende (se ogsaa Fig. 5, 6—7, 73—74 og 

 73). I den udvoksne Stængelkop af E. Helioscopia t. Ex. sés 

 Kirtlerne meget tydeligt at afveksle med Skærmens fem Grene, 

 og selvfolgelig staa Kopfligene da lige for disse og deres Stolte- 

 blade. 



Om den firtallige Stængelkop hos E. Lathyris og dens For- 

 hold til de to overste Par Stængelblade er ovenfor talt (S. 22 ff). 



Kirtlerne have altsaa ikke selvstændig Plads paa Aksen 

 og ere uselvstændige Organer. Men saa opstaar det Sporgs- 

 maal: hore de til de morfologiske Grundorganer, ere de t. Ex. 

 Kopdækbladenes Akselblade, eller ere de simple Kirteldannelser? 



Hvad der kunde tale for det forsle er, at kirtelformede 

 Akselblade anfores som forekommende hos mange Euphorbiaceer 

 og særlig ogsaa hos en Mængde Euphorbier. Af de 27 Sek- 

 tioner, som Boissier opstiller i De Candolles Prodromus, have 

 de 10 „stipulæ glanduliformes"; intet er da naturligere end, at 

 Kopdæk- Kirtlerne ere slige stipulæ glanduliformes , som ere 

 sammensmeltede og blevne interpetiolære paa samme Maade som 

 Akselbladene, der danne Potentillernes Yderbæger*). Man vil 

 maaske indvende, at hos de af mig undersogte og mange andre 

 Arter (de 11 Sektioner) findes ingen saadanne Akselblade, medens 

 dog Kirtlerne ere tilstede; men hertil kan bemærkes, at den 

 vegetative og den florale Del af Skuddet hos en Plante ofte af- 

 vige betydeligt fra hinanden i deres Udviklingsmaade, at t. Ex. 

 sammensatte Blade kunne findes i Blomsterne (t. Ex. sammensatte 

 Stovdragere hos Perikon-Arterne), medens alle andre Bladorganer 



finde Akselblade hos Blomstens Blade, skont de mangle i den 

 vegetative Sfære. De laterale Stovdragere i Fumarta's to Knipper 



Euphorbia-A.ner. Se Baillons Tegning af E. hypericifolia , PI. U 

 Fig. 30. Cfr. ogsaa »Etude. S. 223. 



