﻿Mon endelig ikke ogsaa Cyclanthera's mærkværdige Stovdrager 

 vil gaa ind under samme Kategori af stovudvikle nde Akser? 

 Udviklingen skér paa den Maade, at efter at en skaalformig Rand 

 om Vækstkeglen, Begyndelsen til Perigoniet, er dannet, sés, 

 endnu forend fem Udrandinger paa Skaalens Rand antyde Peri- 



halvkugleformet i Vejret, og derved efterhaanden danne den 



De Euphorbiacé- Slægter*), som have centrale Stovdragere 

 eller Stovdragersojler, kunde ogsaa nok fortjene en nærmere 

 Undersogelse i denne Henseende. Mellem dem soger Roeper 

 Euphorbias nærmeste Slægtninge, og maaske ikke med Urette. 



Det er mig ikke bekendt, at den Mening bestemt er blevet 

 udtalt for, at Vortemælkens Stovdrager er en Aksedannelse; men 

 man kan jo ikke være bekendt med enhver i den uhyre botaniske 

 Litteratur optegnet Ytring. 



For jeg forlader Vortemælkens Hanblomst, vil jeg omtale 

 dens Karstrænge, og derved gore opmærksom paa en Omstæn- 

 dighed, som man imidlertid næppe kan tillægge stor Betydning. 



Enhver Hanblomst har kun én ugrenet fin median Karcclle- 

 stræng (se Træsnit Fig. 15, S. 83). Hos nogle Arter udvikles 

 denne tydeligt nok fra Blomstens Basis af og opad, indtil den i 

 Rnapbaandets Grund pludselig horer op. Her er den oftest tyk- 

 kere og bestaar af to til tre Rækker af korte Karceller, medens 



hos enkelte Arter (t. Ex. E. fhlioscopia, E. Grasca, E. Esula) har 

 jeg bemærket, at (se hosslaaende Træsnit Fig. 14) Karstrængens 



