﻿125 



paa, at de ligesaavel som R. arvalis- Hannerne overvintre der. 

 Jeg har fundet yngre mandlige Individer (efter mit Skjon paa 

 c. 3 Aar) i Vand i Midten af November 1867, men tor ikke 

 bygge nogen bestemt Slutning derpaa , da de fandtes ganske 

 under samme mistænkelige Forhold som de tidligere nævnte R. 

 arva/is-lndivider. Jeg maa altsaa forelobigt antage, at alle Hun- 

 nerne og de unge Hanner (ialtfald indtil to-Aars Alderen) over- 

 vintre paa Land, de ældre Hanner derimod under Vand . . . .« 

 Det Ord „altsaa", som her er indskudt, leder nu Tanken hen 

 paa, at det er den iforvejen givne Udvikling, hvoraf dette Resultat 

 uddrages. Dette forekommer mig dog mildest talt at være let- 

 sindigt. Den Iagttagelse, der anføres, giver jo kun, at Collin en 

 eneste Gang ved Vintertid i en Kjæmpehoj har fundet en eneste 

 fuldvoxen og to ganske smaa Hunner af denne Art, samt 8 et 

 eller toaarige Hanner; men Fundet af en eneste Voxen og to 

 unge Hunner, kan dog ikke berettige en Forfaller, der selv*) 

 advarer saa strengt mod at „bygge paa enkeltstaaende Iagttagelser 

 af biologiske Phænomener og Forhold" og særlig fremhæver, 

 hvormeget „Undtagelserne" gjore sig gjældende med Hensyn til 

 Froernes og Tudsernes Vinterliv, til at udtale sig saa kategorisk 

 som Tilfældet er her om alle Hunnerne; og hvad de ældre 

 Hanner angaaer, da findes her slet ingen Begrundelse af det 

 opstillede Postulat, det hedder kun, at skjondt det ikke er lyk- 



tvivier han dog ikke paa, at de dog overvintre der ligesaavel 

 som Hannerne af den spidssnudede Art; men om disses 



