﻿131 



voxent mandligt Individ af R. oxyrrhinus, som jeg har taget i 

 den angivne Periode. 



Medens man saaledes nok kan tænke sig en Grund til, at 

 Collin ikke selv har kunnet iagttage denne blaalige Dug, er det 

 vanskeligere at finde en Grund til, at en Forfatter i den Grad 

 kan misforstaae Steenstrups Text. at han ikke alene over- 

 seer Pointen i den angivne Periode for dette Farvefænomen, men 

 endog bliver bragt i Forlegenhed ved, at et og samme Kjons- 

 mærke af S teen s trup nævnes hos begge Arter af brune Froer. 



Da jeg i det foregaaende paa flere Steder har maattet 

 imodegaae Collin, baade, hvor han uddrager Resultater af 

 sine Iagttagelser, og hvor han indlader sig paa en Kritik 

 af tidligere Arbejder over det foreliggende Emne, saa vil jeg 

 nu til Slutning ikke undlade at berore endnu to af de mange 



mindre heldig som Kritiker. Forst skal jeg omtale den Maade, 

 hvorpaa han behandler den af Steenstrup i de to oftere nævnte 

 Arbejder antydede Bufo commutatus. Collin mener, at denne 

 Form ikke bor adopteres som selvstændig Art og fremhæver tre 

 forskjellige Grunde for denne sin Mening*): det ringe Materiale 



finde den, og endelig „det Vage og som Arlsmærker ubrugelige" 

 i de Karakterer, hvorpaa Steenstrup stotter sin Opfattelse af 

 Arten som forskjellig fra Bufo vulgaris. Hvad nu det ringe 

 Materiale angaaer, saa kan jeg ikke af noget af Steenstrups 

 Arbejder see, hvor ringe det har været, eller med hvilken Ret 

 Collin udtaler, at det synes at have været saa ringe, at der af 

 den Grund kan tvivles om Artens Berettigelse; men selv om det 



en Anden opstillet eller antydet Art, fordi man ikke har kunnet 

 gjenfinde den, dog allermindst gaae an for en Forfatter, som selv 

 °m en anden Art, Pelobates fuscus, maa erklære: „det eneste mig 



*) Collin, 1. c. S. 273 og 274 med Note. 



