﻿-31 



at de Korn, som danne Rygsidens Paxiller, ere færre og storre, 

 ved Randpiggenes overmaade ringe Udvikling samt derved, at den 

 ydre Ambulakralpapil altid kun er tilstede i Enkelttallet. 



Astropecten euryacanthus Llk. 

 Diagnosis. Brachia 5 depressa lata; scuta marginalia dorsi 



fis, in junioribus pierum que (internt* eccceptU) tuber culo minulo in- 

 structa; scuta ventralia brachiorum squamis minutis dense obtecta; 

 spinæ marginales singula serie positæ, magnæ latæ depressæ ob~ 

 tusæ (in junioribus acuminatæ), cultriformes fere, scuta dorsalia 

 longitudine laiitudmeque æquanles ; paxillæ dot sales minutæ, in bra- 

 chiis plerumque seriebus tramversalibus collocatæ; papillæ ambula- 

 crales biseriatæ, interiores binæ, exteriores binæ vel singulæ, com- 

 planatæ. Hab. in India orientali (ad insulas Nicobaricas). 



Museet besidder fra gammel Tid fire Exemplarer af denne 

 Sostjerne, hvoraf jeg forgjæves har sogt en Reskrivelse i Littera- 

 turen; rigtignok kan det ikke oplyses direkte, hvorfra de ere, men 

 da det ved de nedenfor omtalte unge nikobarske Exemplarer 

 nu er oplyst, at Arten i al Fald er ostindisk, vil jeg ikke længere 

 opsætte at meddele en Beskrivelse af den, saa meget mere som 

 den vistnok horer til Slægtens lettest gjenkjendelige Former. 



Som udvoxen horer A. euryacanthus til de Ramstjerner, der 

 aldeles savne Knuder eller Pigge paa de ovre Randplader. Den 



holdes S 1 ^ Gange i deres Længde. Af ovre Randplader kan man 

 tælle 45—55 fra Armvinklen til Armspidsen; de ere ikke halv 

 saa lange som brede, nærmest murstensdannede, og tæt beklædte 

 med temmelig grove Korn, som kun langs med de Furer, der 

 adskille dem, antage Karakteren af finere Papiller. Den af disse 

 Randplader indesluttede Del af Armenes RygOade er i disses bre- 

 dere Del tre til fire Gange saa bred som selve Randpladerne; og af 

 denne forholdsvis brede Armrygflade optages den storste Del af 



