﻿240 



Acbaster tenuispinus Dub. Kor. 

 Jeg har tidligere*) omtalt, at Museet fra Grenland havde 

 faaet en Archaster, som var taget i en Haj-Mave, uden Tvivl 

 altsaa fra en betydelig Dybde. Dens halvfordojede Tilstand van- 

 skeliggjorde dens Bestemmelse, og skjondt jeg havde en stærk 

 Formodning om, at det var A. tenuispinus, der dengang kun var 

 fundet et Par Gange ved Norge i temmelig smaae Exemplarer — 

 de storste havde „et Tverroaal af 2 Tommer eller 52 Mm. fra 



— vilde jeg ikke udtale denne Formodning, som jeg kun 

 kunde give en meget ufuldstændig Begrundelse. I den seneste 

 Tid har Museet imidlertid fra de engelske Dybhavsskrabninger 

 ved Hr. Prof. Wyville Thomson erholdt to Exemplarer, der i 

 Henseende til Storrelse og Udvikling staae det gronlandske nær, 

 og jeg erholdt derved Vished for, at den gronlandske Art virkelig 

 er Archaster tenuispinus. Endelig har Museet i den sidste Tid 

 havl del Held fra Cand. Sars at modtage flere norske Exem- 

 plarer, af hvilke dog intet overgaaer de tidligere beskrevne i 

 Storrelse. Det vil derfor nu være passende at oplyse, hvilke 

 Artens Karakterer ere i dens mere udviklede Tilstande, for- 

 saavidt som det foreliggende Materiale tillader det. 



Det storre af de engelske Exemplarer har en mindre Radius 

 af 13 Mm.; den storre kan desværre ikke angives nojagtigt, da 

 alle Armene ere afbrudte i Spidsen. Jeg kan derfor heller ikke 



hos yngre Individer, efter hvilke Arten hidtil alene har været 

 beskrevet. Rygsiden er tæt beklædt med talrige fine Paxiller, • 

 hvis Ordning der hverken paa Skiven eller Armene iagttages 

 nogen Regelmæsighed ; Antallet af de butte Smaapigge i «° 

 Paxil er 6-16, dannende en Kreds om 1—3 i Midten; den 

 midterste er ofte storre end de andre, ikke sjelden en langt 

 *) Videnskab. Medd. fra den naturh. Foren. 1864, S. 138. 



