﻿335 



devall' 8 ) derfor ogsaa Fuglen uanseet de Afvigelser, den frem- 

 byder i andre Henseender, og vil man opretholde Slægten 

 Corythæola, maa den under alle Omstændigheder faae sin Plads 

 mellem Musophaga og Schizorhis ; det kan ikke være rigtigt at 

 fjerne den fra denne sidstnævnte ved at skyde Musophaga og 

 Corythaix ind mellem dem. 



Knoglens physiologiske Nytte og Bestemmelse lader sig 

 vanskelig angive med nogen synderlig Sikkerhed, saalænge man 

 ikke har havt friske Fugle til Undersogelse. Saameget synes 

 imidlertid ialfald at fremgaae af dens Stilling, at den neppe kan 

 være af nogen stor Betydning som Beskyttelse af Oiehulen og 

 Oiet; dertil strækker den sig altfor langt ned under dettes Ni- 

 veau. Derimod hjælper den aabenbart til en bedre og fuldstæn- 

 digere Begrændsning af det Bum mellem den egentlige Hjerne- 

 kasse og Næbet, som indesluttes fortil af delte sidste, bagtil af 

 Taarebenet og Siebeensvingen, udad og nedad af Aagbuen og 



det. Brandt har med Hensyn til det af ham opdagede 



ligviis ogsaa staaer i et vist Forhold til og Forbindelse med Lugte- 

 redskabet; det Samme tor ialfald med ligesaa stor Grund for- 

 modes om Knoglen hos Turakoerne, og en hos en anden Fugl 

 (Rhinortha chlorophasa) gjort Iagttagelse, som senere skal blive 

 omtalt, synes at bestyrke denne Formodning. 



Det staaer tilbage lidt nærmere at sammenligne den her be- 

 skrevne Knogle med de lignende, som man allerede tidligere var 

 bleven opmærksom paa, nemlig Brandts ossicutum lacrymo pala- 

 tinum og det af Dr. Magnus opdagede os uncinatum, samt en- 

 delig tilfoie et Par Bemærkninger om disse sidstnævnte Knogler. 

 Turakoernes Knogle afviger fra begge de andre ved sin faste Forbin- 

 delse med Aagbuen, en Forbindelse, fra hvilken den af Brandt 

 fundne Knogle afskjæres derved, at selve Taarebenets nedstigende 



Stockholm 1850, S. 160. 



