﻿340 



den yderste Spidse af Siebeensvingen , og endelig er dens ne- 



nedsligende Green og til Ganebenet; den har derhos ikke som 



zontale sig nærmende Stilling. Knoglen er saaledes her i Grun- 

 den ganske fjernet fra Oiehulen, og denne Omstændighed gjo'r det 

 saameget sandsynligere, at Krogbenets Betydning, saaledes som det 

 allerede i det Foregaaende er antydet, snarest maa soges i den 

 Nytte, det kan yde Lugteredskabet og de med dette i Forbin- 

 delse slaaende Huulheder. I en lignende Stilling har jeg ende- 

 lig ogsaa iagttaget Knoglen hos Eudynamys orientalis (l.), altsaa 

 hos en Fugl, som henfores til en anden Underfamilie af Gjogene end 

 Rhinortha- Slægten; men Knoglen er her kjendelig storre end hos 

 denne sidstnævnte og tillige af en noget forskjellig Form. 



Denne Krogbenets spredte Forekomst ikke blot indenfor 

 Fugleklassen i *det Hele, men selv indenfor visse Familier er 

 paafaldende nok. I visse Tilfælde kan Knoglens Mangel være 

 en Folge af en stærk Udvikling af Siebeensvingen og Taarebenet; 

 thi naar enten een at disse Knogler eller begge i Fællesskab ere 



Oiehulen og det trekantede Rum mellem denne og Næbet, er 

 det naturligt at Krogbenet falder bort. Men denne Forklaring kan 

 langt fra altid gjores gjældende, og overskuer man den Række Fugle, 

 hos hvilke Knoglen hidtil er funden, er det ganske vist vanske- 

 ligt at forstaae, hvorfor just disse i Levemaade og Bygning ind- 

 byrdes saa forskjellige Former skulle være forsynede med den. 

 Det ligger derfor nær at sporge, om ikke Krogbenet raaaskee 

 forekommer langl oftere hos Fuglene, end man veed og hidtil kun 

 er blevet overseet? Jeg maa imidlertid tilstaae, at jeg ikke har 

 kunnet finde Spor til det hos et temmelig betydeligt Antal Fugle- 

 slægter, som jeg til den Ende har undersogl. Kun hos en bra- 

 ve! ikke el virkeligt Krogbeen, men dog en Slags Repræsentant 



