﻿at, som alt anfdrl, de enkelte Tænder ofte virke mod lo i den 

 modstaaende Kjæbe, og saaledes at Takker og Fordybninger paa 



Overkjæbens Tandrække, og en svagt malende Bevægelse bliver 

 mulig. Alle de her beskrevne Formforhold sees imidlertid kun 



lidt ved Sliddet. Dette udover nemlig snart en kjendelig Ind- 

 flydelse paa Tændernes Form. 



UnderTygningen bevæge s Kjæberne malende mod hinanden. 

 Denne Bevægelse, som tilstedes ved Bygningen af Underkjæbe- 



Overkjæben afslides paa den indre Side, medens Underkjæbens 

 Tænder VI og VII bære Slidmærket paa deres ydre Side; idet 

 Tænderne nu slides mere og mere, finder man paa meget 

 gamle Individer den Del af Tandrækken, som oprindelig danner 



medens de bagre Tænder ere blevne flade, men saaledes at 

 Overmundens Tænder helde med Fladen skraat indad, Under- 

 mundens udad. Paa yngre Individer seer man, hvorledes de 

 skarpe Kanter paa Tændernes Takker under denne Bevægelse 



dette skarpt frem ved den Maade, hvorpaa Overkjæbens Tand IV 



Naar Munden er lukket i Hvilestilling, ligger Spidsen af Under- 



Overmundens, at de ved en simpel Bevægelse op og ned ikke 



Tænder i Overmunden altid slidte paa den indre-bagre Side og 

 Undermundens lige i den frie Ende, og ved at bevæge Kjæberne 

 malende mod hinanden vil man see, at disse Slidflader passe 

 nojagtig sammen. 



Hvad Benævnelsen af disse det voxne Pindsvins Tæn- 



Fortænder, da de have Plads i Mellemkjæben, og som 



Hele; naar Talen derimod bliver om den næste Tand, Over- 

 kjæbens Tand I , afvige de forskjellige Forladere meget i 



