﻿og ved at see, hvorledes han bruger Navnet Fortænder og Hjorne- 

 tand for Underkjæbens Tænder hos enkelte Dyr, f. Ex. netop hos 

 Pindsvinet, bringes jeg end mere til at troe, at han har været 

 mere ængstelig for at lade Pladsen være det eneste af- 

 gjorende med Hensyn til Underkjæbetændernes Tydning, end 

 da han fastslog Begrebet Hjornetand for Overmundens Ved- 

 den Tand Hjornetand, som i Overmunden sidder i Mellem- 

 være berettiget at kalde en Tand i Underkjæben Hjornetand, 

 naar den har Plads enten lige paa det Sted, hvor Mellemkjæbe- 

 sommens Forlængelse vilde træffe Underkjæben, eller umiddelbart 

 foran dette Sted, saa at den kan gribe op foran Overkjæbens 

 Hjornetand. 



Betragter jeg nu den hele Bække af Pindsvinehoveder, som 



Forfattere -), som kalde dette Dyrs tredie Underkjæbetand Hjorne- 

 tand. Vel finder jeg nemlig hos ikke faa Individer denne Tand 



Overmundens Forlænder, men dens Plads i Forhold til Mellem- 

 kjæbesommen og den Maade, hvorpaa Tanden er stillet hos 

 yngre Individer, hvor den virkelig griber op foran Overkjæbens 



