SETE eee r= 
12 
24. Larus marinus L. Svartbag. 
Som allerede omtalt af Eggert Olavsen!) yngler Svartbagen 
påa Øen Sandey i Thingvallasøen. I Sommeren 1902 opholdt jeg 
mig, som før bemærket, en Måaneds Tid ved og påa denne Sø og 
besøgte Øen fire Gange. Denne, som er beliggende midt i Søen, 
omtrent en halv Mil fra nærmeste Bred, er et gammelt Krater, 
som hæver sig c. 300 Fod op fra Søens Overflade, med store Dybder 
(20—30 Fv.) rundt om. Den bestaar udvendig af Slagger og andet 
løst vulkansk Materiale og er tildels bevokset med Græs og Mare- 
halm. I en lille Dal paa dens nordlige Side findes der en 
lille Indsø. ; 
Ifølge Oplysninger fra Folk, som bo ved Søen, begynder 
Svartbagen at komme til Øen tidlig i Marts; men først i Begyn- 
delsen af Maj begynder Æglægningen. Den faar dog ikke Lov til 
at ruge i Fred, thi den plyndres 2—3 Gange, og først ved St. 
Hans Tid krybe Ungerne ud. Naar de ere blevne flyvefærdige 
henimod Slutningen af Avgust, forlader Fuglen Øen for det meste. 
Jeg var første Gang derude d. 16. Juli. Da vare Ungerne 
endnu halv-dunklædte, men begyndte at spasere om. Da vi nærmede 
os, søgte flere af dem ud paa Søen, og svømmede meget energisk 
et godt Stykke ud. Andre vare derimod såa tamme, at man uden 
Vanskelighed kunde tage dem med Hænderne. Jeg havde ventet, 
at de gamle vilde overfalde os og forsvare Ungerne, især da vi 
vare ubevæbnede, men det faldt dem slet ikke ind. De (jeg antager 
at de vare c. 400 Par) fløj kun op, kredsede højt oppe over Øen, saa 
længe vi vare der, og underholdt os med en Koncert saa vældig, at 
Folk kunde tydelig høre det i Land. Saadan teede de sig hver 
Gang, vi vare derude. Den sidste Gang, vi vare der, den 4. Avgust, 
vare Ungerne næsten fuldvoksne og fjerklædte, og de fleste af dem 
svømmede bort ved vor Ankomst. 
Rederne, som ere lavede af Græsstraa og gamle visne Mare- 
halmsblade, ere kredsrunde og flade og c. 20 j Tværmaal. De 
1) Reise igiennem Island. Sorø 1772. S. 872. 
Vidensk, Meddel. fra den naturh, Foren. 1905. 2 
