122 
ledes at den stadig selv drejer sig rundt; men det er dog forholds- 
vis korte Strækninger, den tilbagelægger paa den Maade. Det Sted, 
den synes bedst om, er Bunden; her kryber den raskt om mellem 
Plantedelene, idet den snart putter sig med i Mudderet, snart 
kravler ovenpaa. Naar den løber op ad Akvariets Sider, ser man 
den pludselig stoppe, maaske for at spise noget, den har fanget, 
og den gør ofte en rask Bøjning til Siderne, formodentlig. for at 
fange et eller andet lille Væsen. ; 
Schmeil (p. 13) har nævnt, at 5te Benpar hos Hunnen hjælper 
til at støtte og beskytte Æggene; det er ogsåa nødvendigt, da 
” Æggene ellers let vilde blive puffede af under Dyrets Bevægelser 
paa Bunden. 
Let kendelig paa, at sidste Abdominalled har en tapformet 
Udvækst paa de bageste Hjørner. 
25. Canthocamptus minutus Claus (nec O. F. Miller). 
1863. Claus: Freileb. Cop. p. 122; Tab. XII 1—3 og Tab. XIII 1. 
Schmeil: Deutschl. freil. Sissw. Cop. II p. 31; Tab, II 1—14. 
Jeg har fundet den baade ved Sorø, Maribo og flere Steder i 
Jylland; den synes at have en vid Udbredelse her i Landet, selv 
om den ingenlunde er almindelig. I Lindenborg Aa har jeg taget 
de fleste Eksemplarer. 
Kendes let paa de ejendommelige kløftede Torne paa Anal- 
dækket. 
26. Canthocamptus crassus Sars. 
1863. Sars: Oversigt af indenl. Ferskvandscop. p. 232. 
Sehmeil:. Deutsehl. freil. Sissw. Cop. p. 37; Tab. IV 1—13. 
De Eksémplarer, jeg har fundet af denne Art, er alle smukt 
blaaligt farvede. Schmeil siger p. 48 ,,Die Farbe ist. ein 
smutziges Grau". Hunnen er overordentlig karakteristisk ved 
sine stærkt udvidede Halegrifler. Baade i Furesøen (paa indtil 
33 M. Dybde) og i Sorø Sø har jeg fundet den; ligeledes ved 
Bredden af Maribo Sø og i Skanderborg Sø; den er iøvrigt ikke 
almindelig. 
