130 
Endelig er for næsten alle de danske Fugle Vægten opgiven; 
den giver vel, gennemsnitlig taget, det bedste Udtryk for Fuglens 
Størrelse og kan mulig tjene til Sammenligning med senere Vej- 
ninger af grønlandske Individer. Paa hosstaaende Skemaer ere, 
som det vil ses, danske Hanner og danske Hunner, grønlandske 
Hanner og grønlandske Hunner holdte for sig; Maalene ere angivne 
i Millimeter, Vægten i Gram. 
Juli Maaned altid er mindst ca. 14 Mdr. gl. (her i Landet udruges 
vel Graaænderne gennemsnitlig i Løbet af Maj Md.) et Holdepunkt, 
ud fra hvilket man allerede kan slutte en Del, f. Ex. naar Rester a 
denne Dragt i senere Maaneder ses at vige for en kommende Pragt- 
dragt. Med Alderen tømmes jo efterhaanden Brystbenet hos Svømme- 
ænderne for Blod og bliver mere og mere pneumatisk; ved Sammen- 
ligning af længere Rækker af Brystben af Ællinger, 9: af voxne, unge 
Fugle, i Dragter fra første (brune) Fjerdragt til første Pragtdragt, 
med Rækker af Ro-Andrikkers Brystben kan man da ret vel bestemme, 
hvorledes en Ands Brystben m. H. t. Blodfyldning ser ud i Løbet af 
dens første 14—16 Levemaaneder og saaledes med nogen Sikkerhed 
sige om en Fugl i ren Sommer- eller Pragtdragt, om den er ældre end 
dette Antal Maaneder. Viser nu dens Brystben dette, og er den da 
tillige i Sommerdragt, kan man altsaa slutte (jfr. ogsaa foranstaaende), 
at den er mindst ca. 28 Mdr. gl. 9: bærer sin Sommerdragt for anden 
Gang, 0. 8. v. 
Det er næppe ganske udelukket, at svagere og stærkere Individer 
kunne våriere noget i denne Henseende, saa man tør vel indtil videre 
ikke fæste altfor stor Tiltro til Resultaterne af denne Undersøgelse, 
som jeg — iøvrigt i anden Anledning — har foretaget efter Tilskyn- 
delse af Hr. Viceinspektor H. Winge; men man kan dog næppe slutte 
fejl i de første 2 Leveaar; Vanskelighederne komme senere.  Bryst- 
benet synes at være tomt omtrent ved 4 Aars Alderen, og efter den 
Tid kan vist intet siges med Sikkerhed om Fuglens Alder. 
Forholdet synes ikke ganske ens hos de forskellige Arter af Svømme- 
ænder, og navnlig lader det til, at Blodet holder sig længere hos Hunner 
end hos Hanner. Hvad der for Hunnernes Vedkommende siges om Halen 
som Aldersmærke, hos Naumann, Vogel Mitteleuropas, neue Aufl. Bd. X 
pag. 21, er ikke til at lide paa i alle Tilfælde; de unge Hun-Stokænder 
skifte vist oftest deres Halefjer ligesom Hannerne, naar de om Efteraaret 
anlægge første voxne Dragt; jeg har i det mindste gentagne Gange 
set unge Hunner i Sept.—Oktbr. Maaned med frembrydende ,voxne" 
og kun en ungdommelig Haletjer tilbage. En Undersøgelse af Ægge- 
"stok og -leder synes ogsaa at stemme hermed. Unge Hunner med 
Halen i Fældning i sir rerrugge rer findes hos saavel A. boscas 
som Nettion crecca og Dafila acu 
