47 
og enkelte saa godt som udtømte Kirtler, der ere sammenskrum- 
pede og ligge tæt under Hudmuskelsækken. 
I Publikationen 1891 skriver G. adskilligt om dem, som 
jeg ikke skal forbigaa uden nærmere Omtale, inden jeg gaar over 
til Beskrivelsen af Kirtlerne, som de findes i mine Præparater. 
Pag. 7 fremhæves den store Forskel i deres Udseende, som 
forskellige Fikseringsvædsker kunne foraarsage, idet de fleste bruge- 
lige Fikseringsmidler!) kunne bevirke en Udstødelse af Sekretet, 
saa at man faar Billeder, ,,wo nur wenige Driisen oder kleine Reste 
derselben erhalten geblieben sind, im iiebrigen aber deren Stellen 
durch birn — oder flaschenformige Hohlraime vertreten sind, — 
die ,,Pseudoglandes" Delages?)." Flemmings Vædske og efter- 
følgende Hæmatoxylintinktion skulde derimod give ganske andre 
Billeder, idet ,,Die grossen Hohlraime in diesen Præparaten voll- 
ståndig fehlen, und håchstens die kleinen Spalten zwischen den 
Epithelzellen sind, als durch die conservierenden Reagentien be- 
wirkte Kontinuitåtstrennung wahrzunehmen.”" 
Dette er urigtigt. Forskellen er kun tilsyneladende 
og er ikke fremkaldt af Fiksationen, men af Farv- 
ningen; det citerede viser nemlig, at Graff ikke har benyttet 
slimfarvende Midler. 
Anvender man nemlig ikke disse, saa ser man efter Subli- 
matbehandling ganske rigtigt Delages ,,Pseudoglandes"; men 
farver man med Mucikarmin, fyldes de ,,tomme" Hulrum altid 
med en stærktfarvet Substans; Celleindholdet er altsaa ikke udstødt, 
men kun usynligt, fordi det har samme Brydningscoefficient som 
Kanadabalsam, naar det ufarvet indesluttes heri 2). 
Om den anden Del af Kirtlerne, som Graff opfatter som 
7) Hermed maa sikkert menes Sublimatblandinger. 
7) Delages 1886. 
”) Graffs Methode at fremstille Celleindholdet paa: Flemmings 
Vædske — Hæmatoxylin: skyldes, at Hæmatoxylinen efter den nævnte 
Fikseringsvædske farver aldeles diffust, i Stedet for at være et rent 
Kærnefarvestof, og desværre, hvad der gør Freomgangsmaaden ganske 
ubrugelig, farver fuldstændig uberegneligt. 
