110 
mod Siderne blive de lavere og ere yderst vanskelige at se paa 
Rygsiden. 
De nyeste Angivelser om Stavene stamme fra Attems (1897). 
Forf. skriver derom: ,,Ich sah drei Hauptformen von Rhabditen: 
1. Ganz kleine, kurze. 2, Mittellange, dicke und 3. sehr lange und 
dinne, nadelfårmige. Die ganz kleinen und die langen sind von 
ziemlich konstanter Gråsze, die mittleren variieren ziemlich; sie 
bilden die Hauptmasse aller Rhabditen und bedecken dicht den 
ganzen Kårper." Tidligere har Jensen (1878. pag. 51) beskrevet 
noget lignende; ingen af Stederne findes imidlertid nærmere Angi- 
velser om, hvorledes Stavene ere ordnede i Kroppens Epithel. 
Første og anden Hovedform ere adenale Dannelser; de mindste 
sidde i Bugfladens Epithel (Tab. I. Fig. 24); de andre, som efter 
Attems variere, kunne adskilles i to konstante Former: en 
mindre, som fylder Ryggens Epithel (Tab. I. Fig. 23), og en større 
som udelukkende ligger i to brede, laterale Baand, der strække sig 
fra Pharynx bagud (Tab. 1. Fig. 22). 
Den tredje Hovedform er, tror jeg, misforstaaet; jeg har i 
alle Tilfælde kun kunnet finde naaleformede, tynde, men korte 
Stave siddende i Snabelepitheliet; det er utvivlsomt dermale Dan- 
nelser som de runde Korn i Snabelepitheliet hos Rhynchomes. 
rostratum. 
Det er disse forskellige Stavdannelser, der foraarsage Størrelses- 
forskellen i de distale Hulrum i Epitheliets Celler. 
Der findes en tynd, stærkt eyanophil Basalmembran. 
Hudmuskelsækken dannes af et ydre Ring- og et indre Længde- 
muskellag; det sidste er stærkest udviklet paa Bugsiden, hvor man 
ser de enkelte Muskelbundter staa ud fra Kropvæggen som høje 
Lameller (Tab. II. Fig. 31). 
Da Muskeltappen mangler, er Snablens Muskulatur kun repræ- 
senteret ved Retraktorer, der i 8 Bundter radiært straale ud fra 
Forenden til Hudmuskelsækken, hvor de ere fæstede. 
Hjærnen er især paa Bagsiden rigeligt forsynet med Ganglie- 
celler. Nervernes Antal og Forløb kan jeg ikke meddele meget 
