114 
Hos Protopaussinerne er Følehornene derimod lange og har 
11 fri, perleformede Led som hos Løbebillerne. 
Paussiderne er spredt over forskellige Dele af Jorden, men 
findes altid kun i varme eller især tropiske Egne. Der er Paus- 
sider i Sydamerika; dog kun 2 Arter, begge af Slægten Homopterus, 
der hører til Cerapterini. Dernæst mange Slægter og Arter i 
Australien og navnlig i det tropiske og submeridionale Afrika og i 
det indo-malaiske og indo-chinesiske Asien og endelig ogsaa to 
Arter i Europa, nemlig Paussus turcicus Friv. i Grækenland og 
Tyrkiet og Paussus Favieri Fairm. i Spanien. 
Naar Protopaussus undtages, som aldrig er fundet sammen 
med Myrer og som af Dannelser, der kunde tyde paa myrmekofil 
Levevis, kun har en Tot Trichomer i Enden af Prothorax' kraftige 
Baghjørner, kan "der næppe være Tvivl om, at Wasmann har 
Lov til af Familjens ualmindelig stærkt tilpassede Legeme at 
slutte, at alle Paussider er ,,gesetzmåssige Ameisengåste"”), omend 
deres Udseende tillige tyder paa, at Tilpasningen til myrmekofile 
Forhold er af forskellig Beskaffenhed. OCerapterinernes 3 Slægter 
vil saaledes muligvis vise sig at være udprægede Myrefjender. Men 
samtidig maa det fremhæves, at de fleste Slægters Biologi endnu 
er ganske ukendt, ja at det egentlig kun er den 172 Arter store 
Paussus-Slægt, hvis Livsforhold man i nogen Grad har Rede paa. 
I Reglen findes der hos samme Art Myre kun en enkelt 
Paussus-Art; men oftest lever der flere, efter Raffray indtil et halvt 
Hundrede Individer af en saadan Art i samme Myrebo, og det er 
ualmindeligt at træffe paa Årter, hvis Individer lever enkeltvis. 
1) At Paussiderne er Myregæster skal første Gang være meddelt af Mons. 
Verreaux (vide, Westwood: Introduct. to the modern classif. of 
insects Vol. I, 1889, pg. 151). Senere omtales det af Capt. W. J. E. 
Boyes (Journal of the Asiatic Society of Bengal, Vol. XI, Pars. I, 
1848, pg. 425). 
