157 
toges forskellige uregelmæssige og hinanden krydsende Striber, gennem- 
gaaende 4—6 Cm. brede og dybe, med rundagtigt Gennemsnit. 
Det lignede nærmest gamle Dyregange, men i Randene saas af og 
til tynde Striber af det samme mørke, sværtende Stof, som var 
iagttaget i den først undersøgte Højning. 
Paa dette Tidspunkt var der under Undersøgelsen ingen Tvivl 
om, at det foreliggende ikke kunde være noget arkæologisk For- 
hold, at Menneskehaand intet havde haft at gøre med Ophobningen 
af de mærkelige Højninge, men at der maatte foreligge et Natur- 
forhold. 
Ogsaa her var Jorden nærmest vest for Højningen af let al- 
lignende Karakter, med et Par mindre, flade Pletter med Blysand. 
Under de vestlige 2 Tredjedele af Højningen og henimod en Meter 
Fig. 1. (Skizze.) 
vest for den, altsaa ogsaa under Sænkningen, sporedes her som 
ved den anden af de undersøgte Højninge, at Jorden over en ca. 4 M. 
bred, rundagtig Plet var anderledes end udenom. Jorden var her 
en Kende løsere og uden kendelig Struktur, dog var Forskellig- 
hederne kun ringe, og Plettens Rande forløb ujævnt. Ogsaa i dette 
Tilfælde kunde det kun indtil !/2 M. Dybde under den omgivende 
Flade spores, at Jordpartiklerne var omlejrede. Derefter syntes alt 
ganske naturligt lejret. 
Sammenholdes nu de 3 Undersøgelser, bliver det klart, 
at de med smaa Forskelligheder i alt væsentligt havde ganske 
ensartet Karakter. Højningene havde alle samme Oprindelse, og 
denne maatte søges i et Naturforhold. Det eneste, der i Virkelig- 
heden kunde være Tale om, maatte være, at Højningene stammede 
