Side-Dele og øvre Del til at helde stærkt fremad og udvide sig. Hos 
Balænoptera er Supraoccipitale blevet til en mægtig Plade, der 
har udvidet sig paa Issebenets Bekostning og skudt sig saa langt 
frem i Hjernekassens Loft, at det er nær ved at naa Næsehulens 
Bagrand og de tilgrændsende Knogler: Næseben, Mellemkjæbe- og 
Overkjæbeben ; Issebenet og Pandebenet ere saaledes overvoxede og 
indeklemte, at de i Hjernekassens Loft bag Næsehulen udvendig 
kun vise sig som smalle Tværstriber. Til Siderne brede Nakke- 
benets Rande sig skjoldformet ud over det bageste af Tinding- 
gruberne. 
Ved at trykkes baade forfra og bagfra er Hjernekassen bleven 
ikke alene kort, men ogsaa bred. 
Ovenfra er Hjernekassen, ligesom hele Hovedskallen, paavirket 
af Vandets Tryk, der særlig gjør sig gjeldende, naar Hvalen dykker 
op. Trykket har medvirket til at bringe Nakkebenet til at helde 
fremad foroven, og det har bidraget til at fremkalde Hovedskallens 
ejendommelig brede og flade Form; særlig Pandebenets Udvæxt 
over Øjehulen har hos Balænoptera faaet en ualmindelig Brede. 
Den uhyre Underkjæbe slider saaledes i de Baand, der binde 
dens Ledhoved til Tindingbenet, at Baandene ægges til Væxt; de 
blive ualmindelig stærke og brede sig ind over de oprindelig brusk- 
klædte Ledflader, som de helt overvoxe, og de bringe Tindingbenet 
til at voxe ud som en mægtig Udvæxt, der paa sin frie Rand 
bærer Ledfladen for Underkjæben. Ved Mundhulens Udvidelse er 
Tindingbenet desuden sammen med Underkjæbens Ledhoved skudt 
langt ud til Siden og langt tilbage, saa at dets frie yderste bageste 
Spids hos Balænoptera ligger længere tilbage end Nakke-Ledknuden ; 
dels har det skudt sig hen under de bagved liggende Knogler, dels 
har det ogsaa trængt dem bagud. De Knogler, der ligge mellem 
.Tindingbenets Ledflade og Nakkebenets Side-Del, blive sammen- 
pressede ved Tryk forfra og bagfra; det gjelder saaledes Pars 
mastvidea, der hos” Balænoptera er sammenpresset til en tynd 
Plade. 
Fordi Hovedet ikke bevæges, men holdes stift, altid i samme 
