12 
eller ere saa tarvelig beskrevne, at ingen rigtig grundet Mening 
kan haves om dem. 
Plesiocetus er opstillet af Van Beneden (Bull. de 1'Acad. Roy. 
des sciences, des lettres et des beaux-arts de Belgique, 2. sér., 
tom. VIII, 1859, p. 123—146) efter en Del jordfundne Knogler 
fra Saint-Nicolas i Belgien; Knoglerne henførtes til tre Arter, 
P. hupschii (skulde være hæipschii), P. burtinii og P. garopii 
(skulde være goropii). Slægtens Egenskaber oplystes kun i nogle 
af de allergroveste Træk, væsenligst for at godtgjøre, at den staar 
nær ved Balænoptera; Cetotherium nævnes slet ikke; Arterne 
skjelnes kun efter Størrelsen. Senere, da Van Beneden havde 
lært Cetotherium at kjende, opførte han Cetotherium og Plesiocetus 
som sidestillede Slægter (i Van Beneden & Gervais, Ostéographie 
des. Cétacés vivants et fossiles, Text & Atlas, 1868—80, Texten 
færdig trykt i 1880, men skreven længe forinden og den paa- 
gjeldende Del vist udkommen i 1869); men han gjorde intet 
Forsøg paa at give Skjelnemærker for dem eller at give Grunde 
for Henførelsen af flere ny-tilføjede europæiske Arter til den ene 
eller den anden af Slægterne; til. Cetotherium henførte han de 
russiske C. rathkei, C. priscum, C. pusillum og den portugisiske 
C. vandellii, til Plesiocetus de belgiske P. hiipschii, P. burtinii, 
P. goropii, den franske P. gervaisii og den italienske P. cortesii 
(eller cuvieri, som den vel rettest maa hedde). Senere igjen (Bull. 
Acad. Roy. Belgique, 2. sér., tom. XXXIV, 1872, p. 15—19) ind- 
skrænkede han sin Slægt Plesiocetus til kun at indeholde P. goropii; 
de andre Arter, som den tidligere havde omfattet, stillede han i 
Slægten Cetotherium, uden nogen Redegjørelse, sammen med et 
Par nye belgiske Arter, C. brevifrons og C. dubium. Endnu senere 
(Bull. Acad. Roy. Belgique, 2. sér., tom. L, 1880, p. 15) oplyste 
Van Beneden, at Plesiocetus goropii maatte henføres til Slægten 
Balænoptera, og samtidig gav han den et nyt Art-Navn, muscu- 
loides.. Dermed skulde man tro, at Plesiocetus var helt ude af 
Verden; men ved samme Lejlighed (1. c., p. 17—20) gjenoplivede 
Van Beneden sin Slægt Plesiocetus omtrent i dens oprindelige 
