22 
Capellini (Balenottere fossili e Pachyacauthus dell'Italia Meri- 
dionale; Atti della R. Accademia dei Lincei, ser. 3, Memorie della 
Classe di scienze fisiche etc., vol. I, p. 611—630, pl. I—III), der 
havde fundet en Meddelelse herom i en Afhandling af Geologen 
Mourlon; en ny Art, H. guiscardii, der mentes at staa meget 
nær ved Plesiocetus hiipschii, opstillede Capellini nu, efter nogle 
faa jordfundne Knogler, Trommeben, Stykker af Underkjæber og 
andet, fra Syd-Italien. Fra første Færd var altsaa Heterocetus 
påa det nøjeste enstydig med Plesiocetus. Men i 1880 viste det 
sig, at Van Beneden nu opfattede Heterocetus paa anden Maade 
(Bull. Acad. Roy. Belgique, 2. sér., tom. L, p. 21—22); Plesiocetus 
hiipschi og dens nærmeste Slægtninge lader han nu blive i Slægten 
Plesiocetus; Heterocetus skal kun rumme H. affinis, en ny belgisk 
Art, og H. brevifrons, hans tidligere Cetotherium brevifrons. I 
1886 (Ossem. foss. d'Anvers, 5. .part., 1. c., tom. XII, Text & 
Atlas) giver Van Beneden Slægten samme Indhold, kun med 
den Ændring, at en ny belgisk Art, H. sprangii, optages og lige- 
ledes Capellini's H. guiscardii, uden at der siges noget om, at 
denne Art var opstillet under den Forudsætning, at Heterocetus 
var et andet Navn for Plesiocetus.. Om Slægtens Egenheder op- 
lyser Van B'eneden saa godt som intet. I 1886 skriver han, at 
dens Arter havde været forvexlede med Arter af Plesiocetus og 
Amphicetus; men, fortsætter han: ,,ce sont surtout la forme du 
cråne, les caractéres des rochers avec leurs apophyses si distinctes, 
leurs caisses tympaniques propres, leurs atlas et axis,. ainsi que 
les vertébres des .diverses régions qui les ont fait réunir pour 
constituer un genre nouveau" (1. c., p. 23); em nærmere Rede- 
gjørelse gives ikke undtagen i følgende Sætninger: ,,Les Hétérocétes 
ont le cråne étroit, les apophyses du rocher courtes et massives, 
et des vertébres se distinguant par 1'élégance de leurs formes 
particuliéres. En général, ils se font également remarquer par la 
finesse de leurs apophyses". Den korte tykke Form af Pars 
mastoidea synes, efter Billéderne, at være ret ejendommelig over- 
for Plesiocetus, ikke rigtig overfor Mesocetus; men ellers har man 
