BE TET ning 
3L 
Årt er i hvert Fald ikke endnu fremkommen. Overensstemmelsen i 
Form mellem den danske Tand fra Branden og den sikkert tilsva- 
rende hos $. antverpiensis er saa fuldstændig, at der ikke kan tvivles 
om, at ogsaa den danske Tand har tilhørt en Sqvalodon. Men 
Forskjellen i Størrelse er saa stor, at der ikke kan være Tvivl 
om, at den danske Tand har tilhørt en anden Art end den belgiske. 
Oplysninger om Arterne af Slægten Sgvalodon og nærstaaende 
Slægter ere især at finde hos: 
l. Grateloup: Description d'un fragment de machoire fossile, 
dun genre nouveau de reptile (Saurien), de taille gigantesque, 
voisin de 1'Iguanodon, trouvé dans le grés marin, å Léognan, prås 
Bordeaux, 1840: p. 1—8, pl. Særtryk af Actes de 1'Acad. des 
sciences, belles lettres et arts de Bordeaux, II. (Opstilling af 
Slægten Sgvalodon efter det Kjæbestykke, hvorpaa senere Arten 
S. grateloupi er grundet.) 
2. H. von Meyer: Phoca ambigua Minster aus dem Osna- 
bricker Tertiårmergel; Graf zu Minster, Beitråge zur Petrefacten- 
Kunde, III. Heft, 1840; p. 1—11, pl. VII. (Ikke en Sgqvalodon, 
men vel en Slægtning, om end maaske kun fjern.) 
3. Pedroni: Ossements fossiles de la Gironde; Actes de la 
Soc. Linnéenne de Bordeaux, tom. XIV, 1845; p. 74—111, Afsnit 
p. 105—111. (Delphinoides gratelupi, »: Sqvalodon grateloupi.) 
4. Joh. Miller: Uber die fossilen Reste der Zeuglodonten 
von Nordamerica, 1849; 38 p., 27 pl. (Omhandler ogsaa Sgvalodon 
og giver Billeder af S$. grateloupi.) 
5. H. von Meyer: Arionius servatus, ein Meersåugethier der 
Molasse; Palæontographica, Bd. 6, 1856; p. 31—48, pl. VI 
(Sqvalodon servatus.) 
6. Gervais: Zoologie et Paléontologie Frangcaises, 2. éd., 1859, 
Text & Atlas; p. 309—312, med tilhørende Tavler. (Sqvalodon 
grateloupi, Stereodelphis brevidens, Champsodelphis bordæ 0. a., alt 
vist S. grateloupi eller 8. bariensis.) 
7. Molin: Sulle reliquie d'un Pachyodon dissotterrate a Libåno 
due ore Nord-Est di Belluno in mezzo all'arenaria grigia; Sit- 
