220 
Paa Drybota-Larverne fandtes indtil 12 Indboringshuller, men 
det højeste Antal Fluer, der kom til fuld Udvikling i den samme 
Vært, var 4. Hos Eupithecia innotata Hfn. udvikledes kun ét Eks- 
emplar af Snylteren i hver Værtlarve. 
Tachina Meig. 
Den første Meddelelse om Udviklingen hos en Art af Slægten 
Tachina skyldes Th. Hartig!), der (1837) meddelte, at han havde 
klækket 7. larvarum L. af et Antal forskellige Sommerfuglelarver, 
samt at Larverne levede enlig i smaa Værter, medens der i større 
kunde findes indtil 10 Larver sammen. Efter at Laboulbåne?) 
derefter (1861) havde beskrevet sidste Larvestadium -og Tønde- 
puppen af en Tachina, som han henførte til den af Meigen op- 
stillede 7. villica, der senere har vist sig identisk med den stærkt 
varierende 7. larvarum, findes der i Literaturen — bortset fra 
Beretninger om Klækninger — kun faa og spredte Meddelelser 
om Tachina-Arternes Biologi og Udvikling. 1 en lille Afhandling, 
der indeholder foreløbige Meddelelser om de ved Gipsy moth 
parasite laboratory i Massachusetts foretagne Undersøgelser 
over Snyltefluer har C.H.T. Townsend?) givet korte Meddelelser 
om nogle Arters Æg og Æglægning (T. larvarum L., T. utilis Towns. 
og T'. clisiocampæ Towns.), og Pantel!) henfører T. larvarum L. 
og T. rustica Fall. til en Gruppe Arter, der aflægger store hvide Æg 
paa Værterne. I Sommeren 1911 udkom en stor Beretning af 
Howard & Fiske om de ved Gipsy moth parasite 
laboratory indtil da opnaaede Resultater med Indførelse til 
1) Th. Hartig: Ueber die parasitischen Zweifliigler des Waldes (Jahres- 
bericht iiber die Fortschritte der Forstwissenschaft im Jahre 1886— 
37, 1887, p. 275). 
2 A. Laboulbéne: Métamorphoses d'une Mouche parasite. (Ann. Soc. 
entom. de France. 4 Série, Tome 1, 1861, p. 231). 
3) C. H. T. Townsend: A Record of Results from Rearings and Dis- 
sections of Tachinidæ (U. S. Dept of Agriculture. Bureau of Entomology 
echnical Series No. 12, Part VI). 
1) J. Pantel l.c. p. 34. 
