234 
kan vistnok efter. vore nuværende Kundskaber til. Sphæriace 
ikke fåre noget fuldstændigt Bevis for at Udviklingsgangen e 
denne Natur; men der er dog flere Forhold og navnlig de, 
Bive sig tilkende i Udviklingen af den ovenfor beskrevne Årt, 
8åre. det i håi Grad sandsynligt. Herfor taler saaledes den 
Stændighed, at de forskellige Organer sædvanlig optræde 
selvstændige Svampe — som saadanne bleve de jo ogsaa tidligere | 
opfattede — og fremdeles den Analogi, som. finder Sted mellem É 
Svampe have den seneste Tids Undersågelser sat det udenfor dl 
Tvivl, at der finder et Generationsskifte Sted. Organerne hos 
disse to Afdelinger af Svampene kunne jævnfåres " paa folgende 
Maade: 10 
Uredineæ.  Sphærisue 
Knopceller: Uredosporer — Macroconidetr 
Sporer:  Pucciniasporer — Acrosporet 
Mandlige Befrugtningsorganer ; Spermøgonier — Antheridie 
Sporehuse:  Æcidiumfrugt — Perithecier 
Analogien er imidlertid ikke fuldstændig; thi Pucciniasportt 
kunne ikke siges. at svare til Acrosporerne, uden forsaavidt åt I 
begge afslutte den forste Generation, og desuden findes dere . 
hos: Uredineerne noget Organ, som svarer til Sphæriaceenf É 
Pycnider, om hvis Betydning man endnu lades i Uvished. i 
Vil man nu efter Analogien med Uredineerne såge & E 
stemme Generationernes Forhold til hinanden hos Sphæriaceert? 
Tog navnlig hos den ovenfor beskrevne Arl —, såa måd re 
antage, at medens hos hine Uredo- og Pucciniasporerné høre i 
til fårste og Spermogonierne og Æcidiumfrugterne til anden DE | 
neration, saa komme hos disse Macroconidierne, Antheridier”f k 
08 Åcrosporerne til at danne fårste og Perithecierne anden GF | | 
neration. For denne Opfattelse taler baade den Omstændigbe 
at de tre fårstnævnte Organer optræde samtidig 08 pa te 
samme Del af Væriplanten (paa Skjoldet), medens Peritheciern? 
vise sig Senere og paa en anden Del af denne (paa den pe i 
