ning. — Paa Sumatra, hvor ogsaa Junghuhn og Korthals 
havde indsamlet Planter, foretog Teysmann (1855—58) tre 
omfattende Reiser, og det er navnlig hans botaniske Udbytte, 
som har ligget til Grund for den Udsigt over Sumatras Flora, å 
der skyldes Miquel (Sumatra, seine Pilanzenwelt u. deren USE 
zeugnisse, 1862), og hvorved vi blive bekjendt med det i plante- å 
geographisk Henseende meget mærkelige Forhold, at Sumatra og 
Java, uagtet de ligge hinanden saa nær, næsten uden Undlagelse 
huse -ganske forskjellige Arter af Ege. i 
Næst efter de indiske Oer ere Himalaya og Japan de paa É 
.Ege rigeste Egne af Asien. Det er vor Landsmand Nathaniel 
Wallich, Bestyrer af den botaniske Have i Calcutta fra 1818 i 
til 4847, som vi skylde det fårste fuldstændigere Kjendskab il 
Egene fra Himalaya-Gebetet, medens det navnlig er de om É 
fattende botaniske Undersågelser, som Dr. J. D. Hooker få | 
Januar 1848 til Slutningen af 4850, den meste Tid i Forbindelse : 
med Dr, Thomson, anstillede i den sikkimske Del af Himalaya i 
kjæden, der have bidraget til at fuldstændiggjåre Listen over ; 
Egene fra denne Del af Asien. gg 
Allerede ved Thunbergs Reise lærte vi et i Forhold til i 
Nutidens Kundskaber om Japans Ege stort Antal Arter at kjende. i 
Han beskrev nemlig i ,Flora japonica” (1784) 7 Arter; Blume | 
har hertil fåiet 8 Arter, og vi kjende i det Hele fra Japan 08 
China omtrent 20 Arter. BE 
"Hvad endelig de Bestræbelser angaaer, som have ledet gl ; 
vort nærværende Kjendskab til det tredie store Egegebet, nemlig 
Orienten, da skulle vi her nævne tre Reisende, som i denne 
Henseende have indlagt sig Fortjeneste. K. Koch undersågte . 
1836 Transkaukasiens vestlige Lande, 4837 Arrarat 08 1844 : 
den åstlige Del af Transkaukasien. Han har i »Linnæaf (vol.22) 
givet en Fortegnelse over de af ham i disse Lande samlede Fe 
og desuden udgivet et særeget Reiseværk (Wanderunst? er 
Oriente, B. 1—3; 1846—47). — Russeren Tchihateheff, i 
i 1846 tiltraadte en stor naturvidenskabelig Reise i Lilleasien; 
i. EEN 
- 
