64 
gangs-Arter forekomme i Mængde i Mexico, hvor de stræbe at 
udviske Grændserne mellem Underslægterne Erythrobalanus og 
Lepidobalanus. Hos De Candolle stilles saaledes Q. omissa, Q. 
Benthami, Q. Cortesii, Q. Sartorii, Q. Seemanni, Q. Ghiesbrech- 
tii, Q. barbinervis (Prod. S, 28—31) og ligeledes Q. crassifolia, 
Q. scytophylla o. fl. (1. c. S. 56—58) sammen med Lepidobalanus= 
Årter, men -Griflerne vise, at de høre til ”Erythrobalanus, en 
Henfårelse, hvis Rigtighed ogsaa bestyrkes ikke alene ved habi- 
tuelle Karakterer, men ogsaa ved Frugtens- og Skaalskjællenes 
Bygning. Saa længe man ikke har faaet Øie for de Forhold i 
Bygningen, hvorfra de væsentlige Karakterer maa hentes, forves= 
les stadig Affinitet og Analogi, idet uvæsentlige Egenheder, som 
ansees for tilstrækkelige til derpaa at begrunde en nærmere Til 
slutning mellem Arterne, ved en omhyggeligere Undersågelse 
kun vise sig at kunne betragtes som Udtryk for Analogier. åt 
de her foreslaaede Underslægier ere naturlige, bestyrkes ogsaa 
ved deres geographiske Udbredning, idet hver Underslægt er 
herskende i et stårre Gebet; Erythrobalanus tilhårer udelukkende 
Amerika, Cerris har fornemmelig hjemme i Orienten og Middel- 
havslandene, og af Lepidobalanus betegner Sect. Eulepidobalanus 
Egeslægtens Nordgrændse hele Jorden rundt, medens Macrocar- 
pæa udelukkende og Prinus fortrinsvis tilhåre Mexicos Bjergre- 
gioner og Ilex Middelhavslandene baade i den gamle og den Pyt 
Verden. 
De tre artrige, ovenfor nævnte Underslægter kunne al 
Griflerne kortelig karakteriseres paa fålgende Maade: 
Styli breves, eæplanati, rotundati: Lepidobalanns 
Styli elongati, lineares, sæpius reflexi, apice 
subcapitati: "ir Erythrobalektt 
Styli elongati, subulati, erecti v. reflezi: Cerris. 
