ME 
i LA 
i 
; 
É 
; 
77 
Q. calliprinos Webb. DC. I. c. p. 54. In regione orientali Medi- 
terranea. 
Cyclobalanopsis. 
(Quercus, sectio Cyclobalanus Endl. DC. pro parte). 
Amenta mascula pendula. Amenta feminea erecta, simplicia, 
brevissima pauciflora; cupulis solitariis. Styli tres breves, ex- 
planati, rotundati v. apice tantum dilalati, patentes, secus totam 
superficiem superiorem stigmatosi.  Glans ovoidea v. ovoideo= 
globosa v. globosa, pericarpio tenui, dissepimenti vestigio nullo; 
maturatione annua.  Ovula abortiva supera.  Cupulæ squamæ 
verticillate in  lamellas concentricas crenatas v. denticulatas v. 
fere integras lateraliter coalitæ. — Gemmarum squamæ numerosæ, 
membranaceæ, adpresse imbricatæ.  Folia ovato- v. lanceolato- 
"elliptica, coriacea, perennia, supra glabra, subtus pruinoso-glau- 
Cescentia, rarius tomentosa, a medio v. interdum fere a basi 
Serrata, serraturis semper callosis. 
Fig. 1—13, Tab. I—II og Fig. 22 E, D (S. 50) ville tjene til Belysning 
af Stngtskarsktererne. 
De til Grund for denne Slægt liggende Arter bleve tidligere 
henfårte til Cyclobalanus; men de ere væsentlig forskjellige fra 
de ægte Cyclobalaner baade i Griflerne og i Frugten, og 
de stemme heri overens med Underslægten Lepidobalanus af 
Slægten Quercus, medens de adskille sig fra denne ved de golde 
Ægs Stilling i den modne Frugt og ved Skaalskjællene. Paa den 
anden Side har nærværende Slægt i Bladene mest Lighed med Un- 
derslægten Cerris. Slægten Cyclobalanopsis faaer saaledes en særlig 
Interesse derved, at den danner et smukt Overgangsled mellem 
de ; Europa og Orienten herskende Egeformer og den udeluk- 
kende de indiske er tilhårende Slægt Cyclobalanus, med hvilken 
den stemmer overens i Skaalskjællene og i .de golde Ægs Stil- 
ling. Med denne Blanding af europæisk- -orientalske 
98 asiatiske Eges Karakterer staaer denne Slægts 
Seographiske Udbredning si Samklang, da de fleste 
