1419 j 
Det gjælder om denne som om andre Copepoder, hos hvilke 
Hunnen har undergaaet denne mærkelige, ligesom tilbage- 
skridende og monstråse Udvikling, at det er farligt at opstille 
E Slægter alene paa den ene og maaskee da netop især paa denne, 
den hunlige Kjånsform med dens Mangel paa positive Characterer, 
Følgen af den Reduction, som har fundet Sted i Mundapparatet 
og med Hensyn. til Lemmerne. ,,Hvor Ufuldstændigheden.i vor 
Kundskab nåder os til at danne Slægter blot efter Hunformen, 
eller at sammenstille Arter, af hvilke vi blot kjende . Hunnen, 
med andre, af hvilke begge Kjån ere undersågte, der bår stadigt 
. fastholdes i Bevidstheden, at saadanne Anordninger kun ere 
provisoriske og fårst ved de respective Hanners Opdagelse kunne 
— faae endelig Afgjårelse”+). Med behårigt Forbehold tår det dog 
Bø antages, at denne nye Form danner en ny Slægt, som i alminde- 
lige Formforhold kommer nær ved den, som Hancock og 
Norman have opstillet, men fra hvilken den dog er generisk 
Ba 
i: 
udpræget. Hancock og Norman have fundet Hannen til den 
ene af deres to Arter (Spl. gracilis) og af noget lignende Form 
som den, hvormed Hanner ere fundne hos beslægtede Copepoder. 
De fandtes deels paa Hunnen, deels og fordetmeste heftede til 
Indvoldene af det husende Dyr og ofte i ikke ganske ringe An- 
tal (indtil 42). — Til den af mig fundne Form fandtes Hannen 
ikke, saalidt som de engelske Undersågere fandt Hannen til deres 
anden Art (Spl. brevipes). Et Par smaa, ovale Fremragninger ud 
til Venstre paa den bageste Deel af Ryggen af andet Abdominal- 
Segment (Fig. 1, 3) viste sig ved nærmere Undersågelse kun at 
være smaa Eventrations-Hernier. I Legemshulen og paa Ind- 
voldene af de to paagjeldende Individer af Aeolidien kunde ingen 
Hanner" findes. 
Slægten Ismaila adskiller sig meget væsenligt fra 
Splanchnotrophus allerede ved sit særligt udviklede 
eee 
") H. Kråyer, Bidr. til Kundsk. om Snyltekrebsene. — Naturh. Tidsskr. 
3 RIE 2.-1863. p. 346. 
- 
