138 
Véd at sammenligne dem vil man let kunne danne sig 
"et Begreb om Karrenes genetiske Rækkefålge.  Diametralkarret 
(a, a) kan man maaskee antage for fårst at være dannet fra Mave- 
grundens forlængede Ende eller maaskee senere end Lateral- 
karrene. Dernæst de to af Lateralkarrene (d', 6"), som hos begge 
Arter have faaet et eller to smaae Bikar, og som ikke udspringe 
symmetrisk overfor hinanden, men krydsvis svare til hinanden. De to, 
som nu udspringe lige overfor hinanden paa hver sin Side af Diame- 
tralkarret (b, b' og 6”, 5), synes i et tidligere Stadium, hvis man 
tår domme af Analogien med de andre Kar, ikke bestandig at 
have havt den Plads, hvor de nu sees, men det var maaskee 
rimeligt, at de to virkelig tilsvarende og krydsvis overfor hinanden 
beliggende (b”, b' og b b) have kunnet være udsprungne fra det samme 
Punkt, men at senere ved den ejendommelige Tendens hos Mave- 
grunden til at udstrække sig i Længden ad to Sider, deres Udgangs- 
punkter ere blevne trukne fra hinanden hver til sin Side i den af 
dem angivne Retning. — Efter disse synes de to andre Lateralkar 
(b, 5) at være dannede, derpaa de to til Siderne af de foregaaende, 
der i Tegningerne ere betegnede med c” og c' og som paa den norske 
Art sees at være de længste, derefter de andre to (c,og Cc)» 
endelig d'd' og dd. Alle ere paa en lignende Maade som de 
forste Par blevne skilte i deres Udspringspunkter fra de tilsva- 
rende og have senere faaet den Plads, de nu have lige overfor det 
nu med dem symmetriske Kar. | i 
Betragter man Dipleurosomas nærmeste Beslægtede blandt Hy- 
dromeduserne, navnlig de til Will/siadernes Familie hårende Slæg- 
ter, og især Udviklingen af Wiilsia, saaledes som den er frem- 
stillet af A.-Agazzizt), sees noget tildeels Lignende, der vil 
bekræfte min Anskuelse af deres eiendommelige Forhold og disses 
Tydning. Man seer paa de af ham afbildede yngste Individer, 
at Straalekarrene, der ere fire og nåiagtig ordnede ise reb 
”) Illustrated catalogue of the Museum of comparative zoology of Harvard 
College, Nr. II. North American Acalephæ, 1865. S. 171. 
