148 
bort fra denne, hvorfor Orsted ogsaa troede, at denne Masse 
var Blod, der pressedes ud fra et Hjerte. Den synes at bestaae 
af fine Korn, som ikke vise noget Tegn til Cellenatur, da hver- 
ken: nogen indre Hulning eller Cellekjerne kan sees. Ved stærk 
Presning synes disse Korn at ligge i en stribet Masse; og naar 
Presningen bliver saa stærk, at Commissurerne springe, synes 
Bruddet af den Deel, "der fålger disse, at seé. fint ulden ud, 
hvorfor jeg skulde førmene, at denne Masse ikke alene bestod 
af Korn, men ugsaa af fine Traade, der forbandt dem. Denne 
råde Ydremasse fortsætter sig ned paa Sandseorganet, men kun 
i et meget tyndt Lag, som dog er tykkest nær dets Rod, men 
bliver tyndere ud over Hovedet. Derfor seer dette Hoved ikke 
saa rådt ud som den åvrige Hjernemasse, og Orsted troede der- 
for, at dette Organ var det bagre Hjertekammer, som indeholdt 
lysere Blod end det forreste. Ydremassen fålger endvidere Side- 
nerverne lige fra deres Udspring langt nedover i deres Låb, -idet- 
mindste i den åvre Trediedeel af dette. Den bedækker ikke 
Nerven heelt rundt, men lægger sig især paa den nedre og ydre Side 
og bliver tyndere mod Bugsiden og indad, hvor: Laget tilsidst 
aldeles mangler, saa at den ved et Tversnit af Nerven har et 
Udseende som en Halvmaane (Fig. V, 5), der med sin concave Side 
omfatterNervens centrale Deel (a). Lagets stårste Tykkelse i den 
åvre Deel af Nerven er omtrent en Trediedeel: af dens hele Masse 
(Fig. IV, a,b): Ved Sidenervernes Udspring dækkes ogsaa deres 
indre Side af et tykt Lag, der fra begge Sider bueformig båier sig 
over i hinanden (Fig-1, 4). Alle Nerver, der udspringe fra Hjernen, 
ledsages. ligeledes "af denne Masse, som, naar Dyret. presses 
stærkt, viger ud fra dem og danner fremadgaaende Striber, uden at 
være skarpt begrændset (Fig.1,ikl1). Ligeledes fålger den de Nerver, 
der-indadtil udgaae fra Sidenervestrængene. Denne Ydremasses 
Udbredning over det hele Nervesystem synes saaledes at staae i 
et vist Forhold til den Eiendommelighed hos disse Dyr, at alle 
Ganglier undtagen Hjernens mangle, og det forekommer mig, Som 
om den repræsenterer et Gangliesystem, der ikke som sædvanligt 
