302 
93. 5. lunulatus Meig. 
Meig., Syst. Beschr. III, 299, 39. — Schin., Fn. Austr. I, 
303. — Scæva Zett., Ins. Lapp. 600, 7. — id., Dipt. Scand. I, 
781; 34. i 
Af denne Art er der kun taget et Exemplar, en Han, Nunna- 
sarnausak ca. 68? N. Br. (Kolthoff). 
Geogr. Udbr.: Nordamerika og i Mellemeuropa i Bjærgene over 
en vis Højde. 
94.. S. tarsatus Zett. 
Scæva Zett., Ins. Lapp. 601, 12. — id., Dipt. Scand. IL, 780, 
33. — Syrphus Stæg., Grønl. Antl., Nat., Tidsskr., 2den R., B. I, 
360, 27. — Schiødte, Tillæg til Rink: Grønland etc. 68. — Schin., 
Fn. Austr. I, 302. — Scæva lunulata Zett., Ins. Lapp. 600, 7, 
Obs. — Scæva dryadis Holmgr., Ins. Spits., Kgl. Vet. Akad. Handl, 
B. 8, Nr. 5, 1869, 26. — id., Ofvers. Kgl. Vet. Akad. Fårh., 29de 
Aarg., 1872, Nr. 6, 100. — id., Ins. Nov. Seml., Ent. Tidskr., 
Aarg. 4, 165, 8. 
Almindelig langs hele Vestkysten, Ilua, Nunarsuak (Fru Lund- 
holm), Julianehaab (Kolthoff), Ivigtut (Kolthoff, Forf.), Tigsaluk, 
Sermiliarsukfjord, Tassiusak, Neriafjord, Kvanfjord, Manermiut, Syd- 
ostbugten (Forf.), Aulatsivik, Nunnasarnausak ca. 68? N. Br., God- 
havn, Patoot (Kolthoff), ofte i stort Antal. Arten er meget varié- 
rende baade i Størrelse og med Hensyn til Bagkroppens Baand 08 
Benenes Farve. Størrelsen har jeg funden varierende mellem 11 
og 6,5mm, dog sjælden saa lille. Bagkroppens Baand ere temmelig 
brede hos Hannen, hos Hunnen ere de noget smallere, men variere 
hos dette Køn noget i Bredde, indtil at være helt forsvindende: 
hos Hannen ere Laarene sorte til henimod Spidsen, Tarserne sorte- 
brune eller sorte, og Bagtibierne have en mere eller mindre tydelig 
mørk Ring; hos Hunnerne ere Benene i Almindelighed lysere, idet 
kun Laarenes Basis er sort, undertiden dog i større Udstrækning; 
og ikke sjældent mangler den mørke Ring paa Bagtibierne helt, 
men alle disse Varieteter. ere forbundne ved jævne Overgange. De 
