327 
Line, saa langt ned, at han er lige ud for det Sted, hvor Ungen 
sidder; denne trykker sig, saa godt den kan, ind mod Klippen og 
fanges let med Hænderne; dens eneste Forsvar er den Tran, som 
den gennem Næbbet sprøjter paa sin Fjende, og; den sigter saa 
godt, at Manden næsten ikke undgaar at blive overdænget. Er 
Klippen overludende, bruges en Stang med Krog i Spidsen til at 
hugge i Fuglen, naar Manden svinger sig ind mod Klippen. Man 
siger, at jo mere der bliver taget af Mallemukens Unger, des 
mere udbreder den sig. — De mørkere Mallemuker træffes kun 
tilfældigvis her, mest om Efteraaret og Vinteren SNS 
I 1828 (Graba) ynglede den ikke paa Færøerne. Omkring 
Aar 1839 fandt Fuglemændene for første Gang dens Rede ved 
Hvalbø, den næstnordligste Bygd paa Østsiden af Suderø (Wolley); 
i 1845 havde den udbredt sig mod Nord til Store Dimon (Holm; 
jvf. ogsaa H. Winge, Vidensk. Meddel. 1897 p. 309) og omtrent 
samtidig fandtes Ynglekolonier paa Vestsiden af Skuvø (Wolley); 
lidt før 1860 var den naaet til Troldhoved ved Nordspidsen af 
Sandø og endvidere mod Vest til Myggenæsholm (Miller); i 1872 
til de nordligste Øer: Viderø og Fuglø (Feilden). Hertil maa 
altsaa mu føjes Nolsø og sandsynligvis adskillige andre Øer, om 
hvis Ynglefugle der fremdeles savnes Oplysninger. 
Begge de tilsendte Fugle tilhøre den lyse Form. 
dg. Nolsø. Juli 1898. Vinge 308. Hale 121. Tars 49,5 Mm. 
2. Nolsø, 28 Septbr. 1897. 316. 2 505 Mm, 
27. Crex pratensis. 
»ÅAkurskrift, akurskritt. Vagtelkongen er ikke | 
Nolsø; om Efteraaret høres undertiden den i Kornagrene om Aftenen. 
ganske sjelden påa 
1) sBarrington, in 1892, questioned the inhabitants of Mygenaes, in 
and they de- 
h 
Farée, on the point (2: om de mørkere Mallemuker), É 
clared that any marked difference in the plumage 0 the Fulmar 
Was of the rarest occurrence there»; Harvie- 
On the Ornithology of Rockall; Transact. Roy. 
XXXI, P. III (1897), p. 71. ; 
