367 
De fleste St. vulg. & have Maalene 67—71 Mm., de fleste 2 64— 
68 Mm., men ved Siden heraf kan paavises en Del Hanner, der 
naa saa lavt som til Minimum for Hunnerne, og en Del Hunner, 
der naa Maximum for Hannerne; Gennemsnitstallene rykke derved 
meget nær til hinanden (og ville det utvivlsomt i enhver større Række 
af Stære): for d. henved 68, for 2 67 Mm. — Uden Hensyn til 
Kønnet varierer Længden hos $+. faer. altsaa mellem 69 og 77 Mm., 
hos St. vulg. mellem 64 og 71 Mm. (en Tiendedel har over 69 Mm.), 
og Middelværdierne ere henholdsvis 72,5 og 67,4 Mm. 
Fødder. Tarsen og Tæerne ere i Reglen lidt længere og 
grovere hos 4. faer. end hos St. vulg. De individuelle Afændringer 
ere saa temmelig uafhængige af Kønnet, idet kun de allerstørste Maal 
indenfor hver Form som oftest ere af Hanner, de allermindste af Hunner. 
Tarslængden er hos St. faer. 29,75—31,5, gennemsnitlig 30,5 Mm., 
hos St. vulg. 27,5—31, gennemsnitlig 29,1 Mm. Kun én af de 
typiske Stære naar Maximumsmaalet 31 Mm., en Tiendedel har 
over 30 Mm , en Syvendedel overgaar Minimum for færøske. — 
Lidt større og tillige lidt mere konstant er Forskellen i selve Tæernes 
Udvikling. Mellemtaaen uden Klo kan hos St. faer. vexle i Længde 
mellem 23,75 og 26,75 Mm. (Middeltal 25 Mm.), hos St. vulg. 
mellem 21,5 og 24,25 Mm. (Middeltal 22,8 Mm.). Kun en Tret- 
tendedel af de danske og norske Stære naar over Minimum for de 
færøske. De alleralmindeligste Maal ere for færøske Fugle 24—25,5 
Mm., for typiske 22 —23,5 Mm. — De ejendommelige Naturforhold, den 
færøske Stær er undergiven i Modsætning til den typiske Form — 
denne halvt Skovfugl og halvt Jordfugl, hin Jordfugl og Klippe- 
bær —, have paavirket dens Fødder paa dobbelt Maade: de have til- 
skyndet Tæernes (i ringere Grad Kløernes) Væxt, og Tæernes kraf- 
tigere Udvikling har atter medført en Forøgelse af Tarslængden 
(Gvf. den færøske Gærdesmutte). 
Farve. I Fjerenes, Næbbets og Føddernes Farve findes 
konstant Forskel mellem de to Former. 
Følgende Dele af Fjerdragten ere Genstan 
Farveændring hos St. faer.: Hovedets Overside, Struben, 
ingen 
d for individuel 
Øredæk- 
