363 
fjerene, hele Rygsiden (fra Baghalsen) og, i ringere Grad, Krop- 
siderne. Af de tolv færøske Stære have nogle faa ren eller saa 
godt som ren grøn Farve paa Hovedets Overside og Struben; her- 
fra kan paavises alle Mellemfarver indtil den næsten ublandede 
rødlige Purpurfarve (hos ét Individ; & .Septbr.).  Øredækfjerene 
ere i Reglen grønne, undertiden kun grønne ved Roden og stærkt 
purpurfarvede i Yderhalvdelen, hos ingen rent purpurfarvede i hele 
deres Længde. Enkelte Fugle have Rygsiden grøn, i det højeste 
med yderst svagt Anstrøg af rødt; Modsætningen dannes af Indi- 
vider med hele Rygsiden (fra Baghalsen) stærkt rødligfarvet, Bag- 
ryggen dog altid i svagere Grad end Forryggen; mellem disse to 
Extremer findes alle Overgange, dels i Farvens Styrke, dels i dens 
Udstrækning (exempelvis: rødlig Forryg, grøn Bagryg, rødlige øvre 
Haledækfjer, undtagen de allerlængste og bageste, der altid ere 
overvejende grønne). Farven paa' Kropsiderne vexler fra blaagrønt 
til grønlig staalblaat, nu og da med kendeligt Anstrøg af violet 
Purpurfarve. — Danske Stære, deri indbefattet gennemtrækkende 
(a: fyrfaldne) Fugle, vise de samme individuelle Afvigelser. Hos 
begge Former ere Farveændringerne uafhængige af Kønnet og, såå 
vidt det kan bedømmes, af Fuglens Alder. ”) 
purpurfarvet Hoved, Strube og Øredækfjer, violet purpurfarvede Krop- 
reg urope 
head and throat.» De yderst almindelige Farveændringer blandt 
vestevropæiske Stære ere altsaa, efter Sharpe's Formodning, Resul- 
tater af Blanding med en østevropæisk Ynglefugl. = Hypothesen 
brister overfor St. faer., der viser de samme Farveændringer som 
