375 
97. Troglodytes parvulus f. borealis. 
Misabrédir, mortitlingur ").  Standfugl. Paa Nolsø yngler 
den i Taget af Baade- og Tørvehuse; den bygger Reden inde i 
selve Halmen eller fæster den udvendig til Halmen og lader den 
hænge (ofte henved en Alen) ned fra Holdepunktet. Man hører 
dens Sang tidlig om Morgenen baade Sommer og Vinter. Dog er 
der nu ikke mange Gærdesmutter her paa Øen; enkelte Par opholde 
sig inde mellem Husene, men saa snart Ungerne komme ud, blive 
mange af dem, maaske ofte de fleste, opsnappede af Katte; som 
Følge heraf aftager den, i stærkere Grad end den formerer sig; 
den kan nu næsten siges at være udryddet her paa Øens 5 
Troglodytes parvulus?) er tilbøjelig til at afændre i Størrelse, 
i Grundfarve, i Graden (Styrken, Udstrækningen) af Fjerenes Tvær- 
stribning.  Farveforskellen kan være afhængig af Fuglens Hjem- 
sted; den kan bero paa Fuglens Alder eller paa Aarstiden; eller 
den kan være ganske individuel. I Rededragten er, hos den danske 
og norske Gærdesmutte, hele Rygsiden ensfarvet eller i det højeste 
med svagt antydet Tværstribning, i den udfarvede Dragt er Bag- 
ryggen altid stærkere eller svagere tværstribet; de frisk fældede 
(jvf. Gærdesmutten p. 380 Anm. ”)). — Af de færøske Ungfugle (p. 374) 
ere Nr. 1—3 i ren eller næsten ren Ungedragt, Nr. 4—8 i stærk Overgang, 
Nr,9—10 i næsten udfarvet Dragt; ere de yderste Haandsvingfjer og 
Styrefjerene i Fældning (eller færdig fældede), anføres intet Vinge- og 
— Alle Fugle, der ere mærkede «Færøerne», tilhøre Zoolo- 
gisk Museum, de øvrige, mærkede «Nolsø», ere sendte af Petersen. i 
1) Mortitlingur; første Led er oldnordisk mør, tørvebrun. (At mortit- 
lingur skrives med 0 og ikke med 6 i første Stavelse, er vel egentlig 
en Inkonsekvens, men den hænger sammen med Udtalen . 
idet «mårtitlingur» nordenfjords paa Færøerne vilde have: lydt: mor” 
tuitlingur» med é-Lyd, medens det altid lyder «mortuitlingur» eller 
smårtuitlingur».) 
”) Artsnavnet er her begrænset til den Form af Gærdesmutte, der er ud- 
bredt over Evropa, Marokko, Algerie, gennem Transkasplen til Øst- 
urkestan. Enkelte Forfattere, som Seebohm (A History of British 
Birds, Vol. I, London 1883, p. 505) og R. Blasius (1 sone 
turg. d. Vég. Mitteleuropas, herausgeg. von Carl R. Hennicke, B vs , 
Gera-Untermhaus 1897, p. 195—196), anvende det i langt videre De- 
tydning. 
