Nová řada dusíkatých derivátů glykos. 117 



jest nerozpustná. Nápadně se rozpouští v kyselině ledové octové 

 z roztoku vznikají tvrdé krystalky velmi pěkně vyvinuté, které nebylo 

 lze posud vyčistiti ku analyse. Jest to patrně sloučenina slabé zásady 

 s kyselinou, aneb snad nějaký produkt rozkladu? 



P Vodný roztok té látky redukuje hojně zkoumadlo Fehlingovo; 



'roztok dusičnanu stříbrnatého jest po delším varu za přítomnosti 

 amoniaku jím redukován v málo práškovitého stříbra, v roztoku ne- 

 utralném utvoří se zrcadlo kovové. 



Působením chloridu železitého barví se vodn)^ roztok na červeno, 

 však mnohem slaběji než roztok antipyrinový. Pomocí dusánu sodna- 

 tého v prostředí ledové kyseliny octové získána látka hnědočerveně 

 barvící. Jodmethylem získány látky temné amorfně posud, jakož vůbec 

 jest značná tendence látky naší vytvořiti produkty beztvaré. 



€o vše posud jsme zkoušeli, zdá se nám, to budiž ovšem s nej- 



j větší reservou řečeno, že máme před sebou novou řadu látek, které 

 vznikají z cukru vůbec v prostředích více méně alkoholických za 

 spolupůsobení amoniaku (ne však aminů ani primárných) i acetoctanu 

 ethylnatého za studena. Avšak nejen z acetoctanu nýbrž i z acetonu 

 samého vznikají látky podobné a bezpochyby i z látek podobně slo- 

 žených jiných. 



O konstituci látky své nechceme dnes rozhodovati. Rovnice, 

 která vyjadřuje její vznik, vedla by nás bezpochyby ku látkám, které 

 nedávno nomenklaturou opatřil pan O. Widman (Journal fůr prakt. 

 Chemie 38. 185 — 251) i podle všeho bychom je počítali mezi piaziny, 



: anať jinak uložení dvou dusíků z amoniaku pochodících a tři látky 

 karbonylem opatřené spojujících se snad ani mysliti nedá. Přímý 

 řetěz nezdá se nám při látce naší pravdě podobným, vždyť by byl 

 musil jednou amoniak zasáhnouti o hydroxyl rhamnosy, jelikož o za- 

 brání skupiny OC2H5 z karboxylu řeči býti nemůže. 



z laboratoře organické chemie c. k. vys. Školy technické. 



