Poznámky vývojepisné. ]^gy 



určitelných tyčinkovitých tělísek upravené hvězdy dceřinné jsou spo- 

 jeny přejemnými filamenty; tyto jsou povahy achromatické, avšak 

 musí se vykládati za přímé pokračování chromatických tyčinek. Tím 

 způsobem vzniká t. zv. achromatické vřeténko jaderné, jež ovšem 

 teprve v pozdějších stadiích svého úplného vývoje dosahuje. Avšak 

 již v tomto stadiu jest vidná slabě naznačená destička buněčná, pro- 

 bíhající v aequatoru vřeténka cytoplasmatického, jež obaluje soudeček 

 jádra vý (cp). 



V dalším stadiu (tab. VI. obr. 3.) nepodléhají líčené poměry 

 prodloužené soudečkovité figury chromatinové (fe), jakož i vřeténka 

 jádrového (v) a můstku periplasty spojujícího, nijakým proměnám; 

 pouze destička buněčná zřetelněji vystupuje a sice jakožto 2 řady 

 zrneček hustě vedle sebe ležících, jež nutno vykládati za ztluštěniny 

 vlákenek cytoplasmových. Chromatinové elementy vnitřního soudečku 

 jsou již menší, ježto část jich proměnila se ve filamenty spojné. 

 Plasma periplastu jest v tomto stadiu hustší i počíná se kolem středu 

 (c') upravovati v sítivo, nebof střed sám zaujat jest plasmou homo- 

 genní. 



Ve vajíčku, proříznutém v pásu aequatorialním asi 60 minut 

 po utvoření druhé buiíky pólové — kteréžto řezy snadno lze provésti 

 stadiem terčovitým parallelně s plochami pólovými — dosahují líčené 

 pochody v přetváření se elementů popisovaných svého bodu kulmina- 

 čního a methodou udanou nabýti lze obrazů skvostných a netušených, 

 z nichž jeden, reprodukuji na obr. 4. tab. VI. při zvětšení Zeiss oc. 

 II. C. Jinak poznamenati nutno, že celá figura dělícího se jádra jest 

 tak veliká, že ji možno viděti již při propadajícím světle pouhým 

 okem. 



Éez náš veden byl poněkud šikmo a takž objevují se periplasty 

 nijak ve stejných dimensích a nijak ve stejné struktuře. Jsoutě objaté 

 dvůrkem protoplasmovým, tak jako vřeténko samo, jež v rovině 

 aequatorové zřetelnou destičkou buněčnou ve 2 stejné poloviny jest 

 rozděleno (tab. VI. obr. 5. cp). Dlouhé, jemnozrné paprsky protoplas- 

 mové vyzařují radiálně do žloutku a tvoří 2 ozdobná slunce; na 

 periferii periplastu jest plasma hustší i barví se tudíž intensivněji 

 pikrokarminem. 



Můstek plasmový mezi oběma periplasty barví se jen nadobyčej 

 slabě, aneb zůstává také zcela bezbarvým. Tím však více vystupuje 

 vřeténko (as), jehož vlákna jeví se jakožto dosti silné, lesklé čáry. 

 Zřetelnost, v níž vystupuje vřeténko u porovnání s dřívějšími stadii 

 (srovnej tab. VI. obr. 2. 3. as\ jest vyvolána částečně větším napje- 



