\Qg Fr. Vejdovský 



tím celé figury, a částečně tím, že se pólová chromatická tělíska 

 účastnila tvoření se vláken spojných. Jest vidno totiž, že tato po- 

 slední (obr. 5. ts) lze znamenati jen při nejsilnějších zvětšeních a i tu 

 se jeví nezřetelně a v podobě tečko vité. Soudečkovitá figura zaujímá 

 nyní celý ten prostor, který jsme ve obr. 2. a 3. jakožto diífusně se 

 barvící obrys prvotného mužského prvojádra (v) poznali. Přes meze 

 těchto obrysů nevystupuje vřeténko a prostory mezi periplasty a do- 

 tyčnými póly vřeténka (obr. 2., 3., 5. r, r) slouží za lůžka, v nichž 

 se jádra z chromatických tyčinek upravují. Vidíme to také ve stadiu, 

 když vřeténko (tab. VI. obr. 6. r) nalézá se v největším napjetí 

 a jest tudíž daleko štíhlejší než ve stadiích předešlých. 



Ostatně dostane se nám příležitosti, že zjistíme prostory mezi 

 periplasty a póly vřetének také v dalších stadiích rýhování. 



Zcela zvláštní změny nastávají v periplastech. (Srovnej tab. VI. 

 obr. 4. 6. c). Jsou to velmi veliké koule, jejichž základní hmota 

 představuje plasmu hyaliní; obrysy jejich jsou dosti ostře konturo- 

 vané, zajisté však ostřeji než ve stadiích dřívějších. V základní 

 homogení hmotě jest přítomno nadevše ozdobně, intensivně červeně 

 se barvící sítivo plasmatické, jehož vlákna na periferii jsou jedno- 

 duchá a nadevše jemná, v dalším však průběhu k centru stávají se 

 víc a více silnějšími, vysílajíce současně postranní anastomosy. Zcela 

 hustým jest svítivo v centru periplastů, kde se skupuje kolem nové hya- 

 liní koule, totiž kolem koule, jež se musí vykládati za základ nového 

 periplastů (c'). Vidíme tudíž, že se odehrávají ve dceřinném peri- 

 plastů tytéž procesy, jež jsme seznali již v periplastů matečném; 

 jen že lze líčené poměry ve stadiu posledně popisovaném daleko 

 zřetelněji rozpoznati než v periplastů matečném. 



Také každý z periplastů dceřinných dělí se v nové „periplasty 

 vnukové", kteréž však s ohledem na matečné opět dceřinnými peri- 

 plasty nazývati budeme. Kdežto se však rozdělil prvotný periplast 

 pouhým oblitím jádra spermového ve 2 dceřinné periplasty; jest 

 dělení koule, s níž se nyní zabýváme, jiné, totiž endogení; a sice 

 tvoří se v centru každého periplastů koule homogení, která se po- 

 sléze pouhým zaškrcením ve 2 nové, stejně se tvářící elementy roz- 

 dělí. Proces ten manifestuje se také v úpravě vůkolního sítiva plas- 

 matického, jakž dále podrobněji seznáme. Dělení tedy nového endp- 

 geního periplastů může tudíž nastati již ve stadiu právě vylíčeném 

 (tab. VI. obr. 5. d). 



Samozřejmo, že jest velmi obtížno nalézti vřeténko v úplném 

 jeho vývoji na řezech meridiáních, poněvadž možno řezy vésti jen na 



