o pohlavních organech rodu Aeolosoma, 191 



exkreční. Za tím účelem volil jsem ku zkoumání svému individua 

 teprve pohlavně dospívající. Přišel jsem pak k výsledkům následujícím : 



U individuí teprve pohlavně dospívajících existují v segmentu 

 šestém (št.) oba organy exkreČní, dalším průběhem dospívání dege- 

 neruje však z nich jeden, zmizí i jeho zevnější otvor, otvor pak dru- 

 hého se zveličí i posune se zduřením opasku poněkud více ku střední 

 ose břišní, čímž zdá se, jakoby zaujímal skutečnou polohu centrální. 

 Však i pozůstalý organ exkreční podroben jest jisté změně. Abych 

 mohl ji podrobněji vylíčiti, musím předeslati [jopis orgánů exkrečních. 



Podrobnější zkoumání orgánů exkrečních provedl poprvé Vej- 

 dovský. *) Dovolím si v krátkosti opakovati hlavní výsledky tohoto 

 zkoumání. 



Organy exkreční u rodu Aeolosoma opakují se párovitě v jednot- 

 livých segmentech, scházejíce toliko v hlavě a pak ve 4 — 6 posled- 

 ních segmentech. První pár leží u Aeolosoma Ehrenbergii Oerst. 

 a A. tenebrarum Vejd. v prvním segmentu štětinovém, u A. quatema- 

 rium Ehbg, teprve ve druhém ; u A. variegatum Vejd. nalézají se toliko 

 tři páry orgánů exkrečních a to v prvých třech segmentech střevního 

 žaludku. Představují silně vinuté uvnitř vířící kanálky, upevněné na 

 stěnách roury zažívací, jichž vířivé nálevky těžko lze nalézti. Zevnější 

 otvory jejich nalézají se skoro v mediální linii břišní, těsně k oběma 

 stranám břišní cévy. 



Pozorování má, jež připojuji k tuto uvedeným, týkají se hlavně 

 průběhu orgánů exkrečních (Fig. 4.). Počínám líčení jeho od otvorů 

 zevnějších. Malý , nepravidelně okrouhlý otvor zevnější {o^) vede 

 především do malého váčku (sv), vždy však poznatelného, podoby 

 vejčité , se stěnami tenkými. Odtud z váčku počíná se vyvíjeti 

 vířivá chodbička a sice ku předu těla, směrem šikmo od centrální 

 osy břišní ku postranní stěně tělní. Dospěvši asi k polovině svého 

 oběhu vytvoří chodbička malý oblouk, načež mění svůj směr ubírajíc 

 se odtud směrem od postranní stěny tělní ku centrální ose břišní 

 i dostupuje tak až k přednímu konci segmentu, tam asi, kdeby se 

 nalézati měl přední dissepiment. Tím dosažen jest vrcholový bod 

 chodby (a), tam se nyní obrací, přimyká se těsně k právě proběhlé 

 části své i sleduje ji nazpátek souběžně až k uvedenému oblouku. 

 Opakuje pak rovněž i tento oblouk, načež však se opět ku předu 

 obrací (6), provede jednu, dvě neb tři kličky v sousedství a v délce 



^) Vejdovský, System u. Morphologie der Oligochaeten (Praha, 1884) pag. 19. 

 Týž, Aeolosoma variegatum Vejd. Příspěvek Tcu poznáni nejnizSich annulatů. 

 (Ze zpráv král. čes. spol. nauk, ISSS") pag. 6. a 12. 



