Kritické příspěvky k sporným otázkám vědy hudební. 227 



nové se nehodí." Což na tom jim může záležeti? Vždyť přes to 

 hodí se a hoditi se musí do theorie konsonance dle zastupování 

 zvuků, poněvadž nelze popříti, že každý zvuk jí jest zastoupen. Ne- 

 jedná se zde tudíž o to, je-li septima '/j a ^^9 dissonancí čili nic^ 

 nýhrž jenom, je-li septima ^45 zastoupená v každém zvuku, konsonancí, 

 čili obdržíme-li snížením septimy ^% o interval '^764 ^^ septimy dis- 

 sonantní septimu konsonantní, kterýžto závěr přece nevyhnutelně vy- 

 plývá ze zásad theorie zastupování zvuků. Tímto zjevem přichází celá 

 theorie ták do lízkých, že nezbývá jí než buď septimu přirozenou uznati 

 za konsonanci {!), nebo přiznati si značnou nedůslednost. 



Zastupují tudíž najisto zvuk F{1) v prvé řadě různé jeho ok- 

 távy, vyznačené čísly 2, 4, 8, 16, dále duodecima (3) se svými ok- 

 távami (6 a 12), vrchní tercie (5 a 10) a bez odporu též vrchn^ 

 septimy (7 a 14), ze všech uvedených pak hlavně tóny 2. a 4., 3. a 6., 

 5. a 7. K zastupování některého zvuku potřebí, jak samozřejmé, 

 nejméně dvou současně znějících tónů různé výšky. V našem případě 

 béřeme-li v úvahu pouze prvých 8 tónů svrchních, zastupují zvuk F 

 kombinace tónů : F—c^, F—a\ F—c^, F-es\ f—c\ f-f\ f—a\ 

 f—c\ f—es"", c*— /i, c'—a\ c^—es"", c^— /2, /^— a^, /»— c^, /^-es^, 

 a^ — c"^, a^ — es^, a^—f^, c^ — es"^, c^^f^ a es^—f^. 



Z toho vyplývá, že k zástupcům zvuku F nutně náležejí též 

 intervaly F—es"^, c^ — «s^ /^ — ^s'^, a' — es-, c^ — es^ a es^— /^ t. j. malá 

 septima, zmenšená kvinta a velká sekunda, tudíž vedle intervalů kon- 

 sonantních též intervaly dissonantní. Dále vyplývá z toho důsledně 

 že výše uvedené kombinace nezastupují pouze zvuk F, nýbrž že tytéž 

 intervaly jsou též součástkami zvuků jiných. Tak jest: 



f—f^ 3. a 6. partialním tónsm zvuku B^, 



» 55 55 ^5 



)5 » 55 -^) 



4<f 



55 55 15 ■^"'l 



55 55 » ^^5 



55 5J 55 -^11 



55 n 55 -^^1 ^"^d. 



Stopuj eme-li tím způsobem řadu prvých 8 partialních tónů zvuku 

 Cj, shledáme, že pouze G — B vztahovati lze ku Es^ a že k pod- 

 statným součástkám zvuku C^ vedle jiných intervalů též malou 

 septimu, zmenšenou kvintu a velkou sekundu nevyhnutelně sluší po- 

 čísti. Toť faktum nepopiratelné, neodvolatelné pro svůj fysikální základ, 

 na němž staví též zastancové theorie zastupování zvuků • náš sluch 



15* 



c* — es^ 



5. 



a 



12. 



f-a' 



7. 



a 



9. 



a^—c"" 



6. 



a 



7. 



c^ — es"^ 



5. 



a 



6. 



es'-g^ 



4. 



a 



5. 



f~c' 



6. 



a 



9. 



C2— f^ 



10. 



a 



13. 



