236 



Karel Stecker 



sonantním f—as.'' Tvrzení tato skýtají nám podnět k některým po- 

 chybnostem. Uveďmež příklady: 



+ 



Kdož troufal by si ve příkladě tomto rozeznati c* — as\ když 

 tamže zcela správně může státi též c^ — gis^, jak z následujícího 

 zřejmo : 



: + 



?=-r^ 



=:g=:±=i^:^ 



i^- 



atd. 



i^ 



í£ 



z&z 



— 1© 



-t— 



^Ě 



í^- 



Což není snad příklad tento správný touž měrou jako předešlý ? 

 Příklady jiné: 



1) { 



+ 



±(S2 — : 



-^—~ 



:Í2-»=í=lj:áz= 



« ^^ L =« 



atd. 



9fc=i 



'^ íí 



:£=& 



+ 



pzk-i^ 



w— «- 



:^2^^:: 



i 



b) ^ 



i ť.'!' 



9í 



i=fc:3=6 



>^ 



^■^ J J 



:»— 



Kdo může ve příkladech a i 6 tvrditi cos určitého. Není-liž 

 zde rozdíl čistě orťhografický a nikterak zvukový? Právě ve příkladě 

 h) vyhledávala by orthografie gis^ místo as"^^ a přece sluch po celou 

 dobu trvání tohoto tónu bude jej pojímati jako as^ se vztahem k tó~ 

 nině f-moll, kdežto skutečně zní zde a jediné správno jest gis\ roz- 

 vádějící se k tónu a^. Zde by najisto onen „optimismus" sluch náš 



