Kritické příspěvky k sporným otázkám vědy hudební. 249 



a d—f mělo by se rovnati ^/j. Toho však není, an *|3 : % činí |f a 

 nikoli ^5 ; čitatel musil by v tomto případě obnášeti 32 '4 místo 32 

 Viděti opět, že v C-dur-stupnici jest / jako malá tercie 2. stupně 

 o něco vyšší než jako čistá kvarta stupně prvého. Diíference jak př( 

 kvintě (á— a, 7,. :"%,:=: fl), tak při malé tercii {d—f, 6/^:ffzz|i. 

 činí vždy poměr 80:81 vzhledem kjich původní čistotě. Z toho plyne, 

 že i v čisté, jednoduché, diatonické větě přicházejí^ tóny č. stupně, 

 jimž doznati jest dle okolností jisté změny jich přirozené výšky. Vizmež 

 příklady : 



1. 2. 3. 4. 



t 



I I I I I 1 I 1 I I 



Tón a^ (příkl. 1.) sluší ve 2. kombinanci (cž' — a^) vzíti buď 

 o -^Q kmitočtu výše, nebo tón d^ o týž poměr níže, má-li kvinta 

 d^ — a^ býti čistá. Totéž platí o příkladě 2. vzhledem ku d^—f^. 

 Příklad 3. skýtá oba právě zmíněné případy spojeny : tóny a^ i f^ 

 sluší ve trojzvuku d^—p — a^ zvýšiti, nebo tón d^ snížiti. Odtud tedy 

 Hauptmanův dissonantní {„zmenšený'') trojzvuk na 2. stupni v tóno- 

 rodu tvrdém (Die Nátur der Harmonik und Metrik, str. 43.) Příklad 

 4., rozšířený to pouze příklad 3., skýtá následující možnosti: 



a) buď sluší tón d^ po obakráte o syntonické komma snížiti, 

 pak ale nemáme celý tón c^ — d^ roven %? nýbrž 7ioi což ovšem není 

 správno; ladění temperované v tomto případě podává interval c^—d^ 

 čistěji nežli ladění čisté, poněvadž poměr mezi intervalem ^s (1*125) 

 a celým tónem temperovaným (1-12246) jest 1 : 0*99774, kdežto 

 »/«: ^79 = 1:0-98765; 



b) aneb lze tón d^ vzíti čistě (^g), pak ale sluší tóny /^ i a\ 

 má-li též trojzvuk d^ — ■/' — a^ býti čistý, po obakráte zvýšiti, čímž by 

 v tomto příkladě arci i /M a^ čtyřikráte měnily výšku, což jest přímo 

 absurdní; 



c) posléze lze oběma tónům /* i a^ nechati neustále touž výšku, 

 tón" d^ však vzíti při tom přece čistě (^g)- Tím bude se jeviti troj- 

 zvuk d^—f^ — a} dvakráte jako trojzvuk „dissonantní," poněvadž 

 v tomto případě nečiní ď.f:a poměr 10 : 12 : 15 (čili ^s ' li '• fl)i nýbrž 

 27 : 32 : 40 (čili ^s '• ^iz ' %)• V posledním tomto poměru jest i tercie 

 {f) i kvinta («) o Vso kmitočtu nižší, poněvadž ve trojzvuku čistém 

 musil by poměr ten zníti ^■.'^I^XU-^lzXU (10:12:15). 



Dosadíce ve příkladě 3. a 4. místo výšek relativních výšky ab- 

 solutní ve kmitočtech, obdržíme — vycházíme-li od a zz: 211-6 — pro 



