Kritické příspěvky k sporným otázkám vědy hudební. 253 



čistého ladění. Jak nevystihlý vzlet jeví se ve všem umění hudebním 

 od dob Bachových až na dobu Wagnerovu ! Největší mistři oněch dob 

 vytvořili díla nádherná, v pravdě velkolepá, možná jediné v systému 

 temperovaném — bez „pohyblivých stupňů" Bellermannových. Stati- 

 sícové obdivovali se jim, kochali se na jich ne vystihlých půvabech, 

 anižby jen ve snu pohřešovali ladění přirozeného. A právě tato arci- 

 díla jsou to, k nimž neustále a zvláště pilné sluší míti zření. Dojista 

 nebudeme chtíti celou onu řadu geniů a umělců světových poháněti 

 k odpovědnosti před tribunál přirozeného ladění , nýbrž poctivou 

 snahou každého na věci zúčastněného musí býti všechnu píli vynalo- 

 žiti, aby divotvory umění hudebního v soulad uvedeny byly s princi- 

 piemi vědy. Třeba tu v prvé řade pátrati po příčinách a důvodech, 

 proč smyslový dojem libozvukio, temperaturou řekneme „poškozený^^ 

 sluchu našemu nejen nevadí, nýbrž jej nad to v zanícení uvésti s to 

 jest. Náhledy Hauptmannovy a Lippsovy, pokud sem se vztahují, výše 

 jsme uvedli. K nim druží se nejen veliká, převážná většina umělců 

 a učenců, nýbrž veškeren hudebné vzdělaný svét. Jestliže několik málo 

 jednotlivců činí zde výjimku, což na tom záleží? H. Bellermann na 

 př. „musí již předem v našem orkestru oželeti veškeru naději na ně- 

 jaký skutečný libozvuk"; jemu také ovšem zní náš tvrdý trojzvuk 

 c — e — g nepříjemně, jsa „snesitelný jenom hluchým (!) a individuím 

 smyslů otupělých'-'- ( — těmito epithety obmyslil Bellermann hlavně 

 učitele skladby hudební a zpěvu — Grosse d. mus. Int., str. 45 a 63.) 

 Věru více než důstojným jeví se tu býti Bellermann stoupencem svého 

 mistra a učitele E. Grella. Grell ve svém posthumním díle, vydaném 

 Bellermannem, zavrhuje veškeru instrumentální hudbu, rovnoměrnou 

 temperaturu, a z nástrojů především varhany a klavír, poněvadž „tem- 

 perované ladění jejich dvanácti stupňů skýtá holý dissonující surrogát 

 skutečné harmonie" ! (Ed. Grell, Aufsátze und Gutachten uber Musik, 

 str. 3.) V nesčetných toho druhu projevech, začasté až povážlivě cho- 

 robných, jež veledíla instrumentální hudby, výtvory geniů Beethovena, 

 Schumanna, Schuberta, Berlioze, Liszta atd. atd. uvádějí v niveč a na- 

 prosto činí nemožnými, spatřuje Bellermann konečně výpovědi dle 

 svého vkusu, ^^bahnbrechende Vorschláge," kterýž výrok vtipnou slovní 

 hříčkou trefně opravuje B. Chrysander ve „halsbrechende Vorschláge" 

 (Vierteljahrsschrift, 1888, str. 120.) ; neboť, píše Chrysander, zamýšlí-li 

 kdo vážně účele svého se dodělati jen násilným bouráním a vyme- 

 tením všeho, k čemu na poli hudebním celý ostatní svět s neskon- 

 čenou přilnul láskou, sám vydává „životní schopnosti svých zásad 

 svědectví nade vše pomyšlení nejhorší" (1. c. str. 121.) Chrysander 



