272 F. Wald 



vyplývají podobné důsledky, jaké osvědčily se vzhledem k dissociaci 

 sloučenin při vyšší temperatuře ; Ize-li za vysoké temperatury přemoci 

 teplem affinitu kyslíku k vodíku, nelze při nižší temperatuře tuto 

 afíinitu přemoci pouhým teplem, ovšem ale současným vlivem men- 

 šího množství tepla a jisté energie mechanické; téhož účinku docíliti 

 lze vždy pouhou energií mechanickou, avšak pouhou energií tepelnou 

 jen při temperatuře dostatečně vysoké. 



Při temperatuře 0° C přemoci lze kohaesi ledu pouhým vlivem 

 tepla, z čehož soudím, že při temperatuře nižší přemoci lze kohaesi 

 ledu současným vlivem tepla a mechanické práce. Nemíním tím známý 

 vliv zevního tlaku na bod tání, nýbrž myslím si tím zjev podobný 

 galvanickému rozkladu lučebnin, ač ovšem neznám okolností, za nichž 

 dal by se zjev takový uskutečnit. Chci-li pevné těleso rozděliti na dva 

 díly, musím k cíli tomu vynaložit jistou práci; domnívám se pak, že 

 jednostranné přemožení kohaese mechanickým dělením jest zjevem po- 

 dobným jako úplné její přemožení táním nebo rozpuštěním, a soudím 

 dále, že také mechanická práce k zjevu tomu nutná má určitou limitu 

 a že práci zbývající vykonati lze pomocí tepla. Z náhledu toho vy- 

 plývá dále, že energie vybavená mechanickým sloučením dvou kusů 

 téže látky, nedá se vybaviti úplně ve formě mechanické práce, nýbrž 

 že určitá část její musí se vybaviti ve formě tepla. Kdyby kohaese 

 byla síla ryze potentialní, jak jeví se ze stanoviska obecných názorů, 

 dala by se zmíněná energie vždy vybaviti úplně co práce mechanická, 

 a nemusila by nikdy proměniti se v teplo ; pak dala by se však i při 

 tuhnutí látky roztavené vybaviti co práce, změna skupenství děla by 

 se bez zjevů tepelných a nezávisela by tudíž na temperatuře. Z dů- 

 vodu toho zdá se mi, že názor můj jest správným. Ostatně jest 

 názor můj obecnější než názor běžný, a zasluhuje již z této příčiny 

 uvážení. Mám tedy kohaesi za sílu podobnou chemické affinitě a do- 

 mnívám se, že energii změnou kohaese zabavenou neb vybavenou 

 rozeznávati sluší na dvě části: na energii vázanou, tepelnou a tudíž 

 závislou na temperatuře, a na energii volnou, ryze mechanickouo 



Mechanické dělení neb slučování částic téže hmoty považuji 

 tudíž za zjevy končivé. 



Dle (známých, v. Helmholtzem podaných vzorců, závisí vázaná 

 energie též na specifickém teple látek před a po reakci ; jelikož však 

 pouhým mechanickým rozdělením pevného tělesa se specifické teplo 

 nemění, odpadl by při zjevech takových zmíněný vliv, a názor můj 

 dá se vyjádřiti následujícím vzorcem: 



U=L^TS. 



