274 F. Wald 



Jelikož pak na utvoření ■povrchu útvarů těcli vynaložiti jest práci, 

 která se pak jeví co zmíněná potentialní energie povrchu, soudím, 

 že vyloučené útvary mají za daných poměrů možné minimum práce 

 na utvoření povrchu. Jinými slovy tvrdím, že povrch krystalu obsa- 

 huje částice hmoty v neúplném sice, ale přece pokud možno největším 

 nasycení kohaese. 



Krystaly lze tedy považovati za útvary, které při dané rozsá- 

 hlosti a jakosti povrchu mají největší obsah, nejvíce látky co do ko- 

 haese úplně nasycené. Na první pohled zdá se správnost závěrky ; 

 této samozřejmou, blíže-li však přihlédneme, lehce seznáme, že platí i 

 jen tehdy, pakli kohaese jest silou nikoliv ryze mechanickou, nýbrž \ 

 thermodynamickou v tom smyslu, jak z hora jsem dovodil. Síly ryze ' 

 mechanické nemohou nikterak způsobiti zjevy končivé, neboť majíce 

 potential závislý jen na vzdálenostech a hmotě, ale nezávislý na čase, i 

 temperatuře i slouČenství hmoty, nemohou způsobiti trvalé změny ; 

 stavu. Z toho čerpám zvláštní posilu pro správnost líčených názorů i 

 o kohaesi. \ 



Povrchu látky pevné musíme přisouditi jisté množství energie ! 

 potentialní, ať si již vycházíme od náhledů jakýchkoli, a musíme i 

 tudíž připustiti, že na utvoření povrchu jejího vždy zapotřebí jest \ 

 mechanické práce, musíme tedy hledati zdroje práce té při tvoření '\ 

 se krystalů. \ 



Mysleme si ku příkladu vodu za obyčejného tlaku a za tempe- = 

 ratury 0^ C, a v ní úplný krystal ledu. Někde uvnitř krystalu my- ; 

 šleme si malinký prostor, do něhož schází ještě molekula vody, i 

 a dejme tomu, že dovedli bychom z věnčí molekulu tu vpraviti na I 

 patřičné místo, V prostoře té podléhala by zmíněná molekula přítaž- \ 

 livosti všech vůkolních, a považuj eme-li přitažlivost tu ža příčinu tu- í 

 hnutí, musíme připustit, že bude pro zmíněnou molekulu vody možnost \ 

 sloučení se s ostatní hmotou co možno největší. \ 



Myslíme-li si však, že některá molekula vody má sloučiti se ! 

 pouze s povrchem krystalu, budou podmínky ztuhnutí pro ni mnohem i 

 nepříznivější, neboť kohaese působí na ni jen z jedné strany; nejméně j 

 příznivý byl by případ, kdy první zárodek krystalku ledového měl by : 

 se vyloučiti uprostřed pouhé vody, neboť proti tomu působila by celá ; 

 vzájemná přitažlivost molekul tekutých, ve prospěch zjevu toho pak ] 

 jen přitažlivost malého počtu molekul snažících se sloučiti. " í 



Úvahu tuto lze jak zřejmo téměř doslovně rozšířiti i na kry- | 

 stalisaci při ochlazení neb vypaření roztoku látky rozpuštěné, a vy- i 

 plývá z toho obecně, že vyloučení prvního zárodku krystalového buďsi ! 



