310 čeněk Zahálka 



aniž bylo uspokojivé vysvětlení zjevů těchto podáno. Hlavně bylo po- 

 ukazováno na plochy vrstevnatosti nebo na plochy rozsedlin, dle nichž 

 oddělování hornin se děje. Avšak týž tvar trojhranů na rozmanitých 

 horninách trojhranů odporoval tomu. Také zde byl pronesen náhled, 

 že lze trojhrany považovati za produkt hnaného větrem písku na va- 

 louny (sandcuttings). Od té doby často byly nalezeny hranaté valouny 

 na severoněmecké planině na povrchu tamějšího Geschiebesandu. 



Podle nové t. zv. glacialní theorie švédského geologa Otty To- 

 rella *) (od r. 1875.) rozprostíraly se ledovce za doby diluvialní ze 

 Skandinávie přes celé Severní Německo, a usazeniny diluvialní v Sev. 

 Německu považují se za morény z oněch ledovců. Berendt, jenž 

 vedle jiných učenců tuto theorii dle svých zkušeností za pravou uznal, 

 vyvinul na základě jejím t. zv. „Packungstheorii" o povstání hranatých 

 valounů'^). Berendt poukázal na to, že na každé hromadě valounů 

 spočívá nejčastěji jeden valoun na třech valounech. Tak mohlo býti 

 i u valounů, z nichž trojhrany se utvořily. Voda z roztátých tuzem- 

 ských ledovců měla pak uvésti svou hybnou silou kamení na sobě 

 nahromaděné v takový třesavý pohyb, že se o sebe třelo a trojhrany 

 spůsobilo '). 



Všecky předcházející theorie o povstání hranatých valounů byly 

 novějšími výzkumy za nepravé uznány. Theorie Gutbierova byla 

 vyvrácena tím, že Lyellova „Drifttheorie", na níž je založena, no- 

 vějšími výzkumy za nepravou byla uznána. Proti Braunově theorii 

 a Berendtově „Packungstheorii" svědčí ta okolnost, jak Wahn- 

 schaffe uvádí)*, že posud nikdy nebyl nalezen mezi valouny takový 

 tvar, jenž by se s trojhranem shodoval; kromě toho nedá se vysvět- 

 liti touto theorii rýhování a hrbolky na povrchu vybroušených ploch 

 hranatých valounů, jež by se třením valounů o sebe následkem po- 

 hybující se vody vytvořiti nemohly. 



V novější době vysvětluje se povstání hranatých valounů zcela 

 jiným způsobem. 



C. Gottsche^) projevil již r. 1883., že hranaté valouny lze 

 nalézti v každé takové vrstvě diluvialní písčitoštěrkovité, kde písek 



^*') F. Wahnscliaffe : Die Entwickelung der Glacialtheorie in Norddeutschland 



Naturw. Wochenschrift. 1888. S. 5. 

 *^) Geschiebe-Dreikanter etc. Jahrb. d. k. preuss. geol. Landesanstalt u. Berg- 



akademie zu Berlin, f. d. J. 1884. Berlin. 1885. S. 207. 

 ") Srovnej obraz Berendtův v témže díle str. 207., v němž znázorněno uložení 



valounů pro vznik trojhranů. 

 ^') Naturwissensch. Wochenschrift. S. 146. 

 ^*) Die Sedimentár-Geschiebe der Provinz Schleswig-Holstein. S. 6. 



